Медіафорум : аналітика, прогнози, інформаційний менеджмент
type: channel
description: Журнал спеціалізується на дослідженні політичних процесів у суспільстві та питаннях міжнародних відносин. Тематика журналу спрямована на висвітлення результатів наукових досліджень з політичних наук, у тому числі на розкриття актуальних питань сучасного інформаційного суспільства, політичних комунікацій та медіаполітики, на яких акцентують свою увагу вчені Чернівецького національного університету та інших наукових установ та університетів України та Європейського Союзу.
publisher: Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича
language: uk
publication name: Медіафорум : аналітика, прогнози, інформаційний менеджмент
issn: 2522-4050
items: Комунікативні технології конструювання політичної реальності
items: Еволюція тихоокеанської політики США на початку ХХI століття: підходи до теми
items: Інформаційна політика авторитарних режимів у сучасному науковому дискурсі: аналіз сучасних досліджень
items: Лінгвістичні мости глобальної дипломатії: роль перекладу у міжнародних відносинах
items: Механізми пропаганди в нацистській Німеччині крізь призму теорій масової комунікації
items: Популістська виборча риторика у парламентських виборах Чехії 2025 року
items: Політика Європейського Союзу у сфері медіаграмотності в умовах цифрових трансформацій та інформаційних викликів
items: Дезінформація як фактор трансформації політичної системи: кількісний аналіз та роль штучного інтелекту
items: Маркетингові стратегії для післявоєнного відновлення сільських територій в Україні: уроки міжнародного досвіду
items: Людський капітал та етнічна суб’єктність українців у європейському просторі: виклики міграційної політики в умовах війни та євроінтеграції
items: Концептуалізація транскордонних криз: особливості українсько-польських кризових комунікацій
items: Україна в третьому і четвертому роках війни
items: Інституціональна криза як загроза системі державного управління: безпековий аспект
items: Політична участь і безпекові ризики інтернет-голосування в Україні в умовах воєнного стану
items: Євроатлантичний демократичний вибір України в контексті відносин з Європейським Союзом
items: Підготовка польського суспільства до потенційної кризи безпеки у відносинах між НАТО та Росією: вибрані аспекти
items: Реформування складових європейської регіональної системи безпеки: сучасний стан та перспективи
items: Ідентичність у контексті постколоніального досвіду
items: Нова національна ідентичність сформована в умовах повномасштабного вторгнення – основа консолідації і стійкості українського суспільства
items: Людський фактор в кібербезпеці: кіберосвіта як системна відповідь на зростаючі загрози в цифровому просторі України та ЄС
items: Еволюція механізму спеціальних операцій США як форми зовнішньополітичної діяльності
items: Цифрова стратегія Європейського Союзу у сфері громадського здоровʼя: формування та особливості реалізації
items: Євроскептичні наративи Вишеградської четвірки щодо майбутнього Європейського Союзу: порівняльний дискурс-аналіз
items: Дипломатична комунікація України з Королівством Нідерланди у 2023–2024 роках
items: Вишеградська група: геополітична реальність та перспективи функціонування
items: Взаємодія політичних інститутів України та Вишеградської четвірки в роки повномасштабної війни
items: Кібербезпека та стійкість в структурі цифрової політики країн Вишеградської групи
items: Особливості функціонування органів публічної влади в Україні в умовах воєнного стану: проблема легітимності
items: Превентивна медіація як різновид посередницьких технологій в політиці
items: Цифровізація міжнародних відносин як чинник сталого розвитку України

Комунікативні технології конструювання політичної реальності
type: item
description: Стаття спрямована на теоретичне осмислення комунікативних технологій як системного механізму конструювання політичної реальності, а також на виявлення їх структури, функціональної логіки та ефективності в межах технологічного підходу до аналізу політичних процесів. Дослідження ґрунтується на технологічному підході, який розглядає політичні процеси як систему цілеспрямовано організованих інструментів впливу. Використано міждисциплінарний підхід із залученням теорій політичної комунікації, соціології та когнітивної психології для аналізу механізмів символічного впливу та конструювання смислів. Доведено, що комунікативні технології є цілісним, інституційно впорядкованим комплексом практик символічного впливу, які забезпечують продукування, відтворення та трансформацію політичної реальності через управління смислами, образами та колективними уявленнями. Їх ключовою характеристикою є ефективність як здатність досягати політичних результатів за мінімальних ресурсних витрат шляхом заміщення примусу символічним впливом, використання когнітивних структур аудиторії та самовідтворення смислів. Систематизовано основні комунікативні технології: репрезентативної обіцянки, політичного позиціонування, візуальної легітимації, невербального сигналізування, солідаризації, мобілізації очікувань, селективної видимості, емоційного резонансу, конструювання ролі представника та смислової натуралізації. Показано, що вони функціонують як взаємопов’язана система, яка забезпечує легітимацію влади, мобілізацію та стабілізацію політичного порядку. Комунікативні технології постають як фундаментальний механізм сучасної політики, у межах якого політична реальність формується як динамічний символічний конструкт. Їх ефективність визначається інтеграцією когнітивних, емоційних і символічних компонентів впливу. Водночас їх застосування пов’язане з ризиками маніпуляції, спрощення політичних процесів, афективної поляризації та втрати довіри.
subject: Статті
  topic: section
subject: комунікація
  topic: keywords
subject: політична влада
  topic: keywords
subject: політичні технології
  topic: keywords
subject: технологічний підхід
  topic: keywords
subject: легітимація
  topic: keywords
subject: конструювання політичної реальності
  topic: keywords
creator: Антон Бурчак
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 344
ending page: 358
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.344-358

Еволюція тихоокеанської політики США на початку ХХI століття: підходи до теми
type: item
description: У статті досліджено еволюцію тихоокеанської політики Сполучених Штатів Америки у 2000–2025 роках як один із центральних напрямів сучасної глобальної стратегії США. На основі офіційних документів Білого дому, Міністерства оборони, Державного департаменту, аналітичних матеріалів провідних американських дослідницьких центрів (Brookings Institution, RAND Corporation) і наукових праць М. Ґріна та Дж. Ная проаналізовано процес формування та трансформації американського бачення ролі Азійсько-Тихоокеанського регіону (АТР) у XXI столітті. Особливу увагу приділено порівнянню політичних курсів адміністрацій Дж. Буша-молодшого, Б. Обами, Д. Трампа та Дж. Байдена, їхньому внеску у формування концепції «Indo-Pacific». Визначено закономірності переходу від політики «engagement» до політики «strategic competition», закріпленої у «National Security Strategy» (2025) та «National Defense Strategy» (2026). Зроблено висновок, що еволюція американської тихоокеанської політики відображає зміщення глобального фокусу США на схід і формування Індо-Тихоокеанського регіону як ключового простору суперництва наддержав у XXI столітті.
subject: Статті
  topic: section
subject: США
  topic: keywords
subject: Індо-Тихоокеанський регіон
  topic: keywords
subject: Китай
  topic: keywords
subject: геополітика
  topic: keywords
subject: стратегічна конкуренція
  topic: keywords
subject: національна безпека
  topic: keywords
subject: альянси
  topic: keywords
subject: “Pivot to Asia”
  topic: keywords
subject: “Free and Open Indo-Pacific”
  topic: keywords
subject: “м՚яка сила”
  topic: keywords
creator: Єгор Малов
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 327
ending page: 343
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.327-343

Інформаційна політика авторитарних режимів у сучасному науковому дискурсі: аналіз сучасних досліджень
type: item
description: У статті здійснено систематизований огляд сучасних досліджень інформаційної політики новітніх авторитарних режимів, що трансформуються від класичних моделей насильницького контролю до витончених форм інформаційно орієнтованого управління. На основі праць С. Левіцькі та Д. Зіблатта, П. Креко, З. Ейнієді, Б. Розенфельда й Дж. Воллеса, Л. Гарбе та С. Мерц, Е. Лемона, А. Епплбом, а низки емпіричних досліджень російської та китайської дезінформації простежено, як пропаганда, дезінформація, цензура та цифровий нагляд перетворюються на ключові інструменти автократизації. Узагальнено концепції «спін-диктатури», «інформаційного авторитаризму», «глобальної війни знань», «цифрового авторитаризму» та «авторитарного інформаціоналізму», показано конвергенцію російських і китайських підходів до маніпулювання інформацією, а також експорт інформаційних практик як форми гібридної агресії. Окреслено вразливості демократичних режимів перед іноземними інформаційними впливами та окремі напрями протидії, що поєднують інституційні, технологічні й освітні інструменти.
subject: Статті
  topic: section
subject: авторитаризм
  topic: keywords
subject: новітні автократії
  topic: keywords
subject: FIMI
  topic: keywords
subject: дезінформація
  topic: keywords
subject: пропаганда
  topic: keywords
subject: цифровий авторитаризм
  topic: keywords
creator: Максим Кияк
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 309
ending page: 326
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.309-326

Лінгвістичні мости глобальної дипломатії: роль перекладу у міжнародних відносинах
type: item
description: У сучасних міжнародних відносинах дипломатія дедалі виразніше постає як складний комунікативний процес, у межах якого мова виконує не лише інструментальну, а й конститутивну функцію, формуючи політичні смисли, легітимність та механізми інституційної інклюзії. У статті досліджується роль перекладу в глобальній дипломатії, який концептуалізується як форма політичної й лінгвістичної медіації, що забезпечує ефективну та відповідальну міжнародну комунікацію. Застосовуючи міждисциплінарний підхід, який поєднує теоретичні засади перекладознавства та міжнародних відносин, обґрунтовується теза про дипломатичного перекладача як незамінного медіатора дискурсу, чиї мовні, когнітивні та етичні рішення безпосередньо впливають на формування міжнародних наративів, політичне сприйняття та динаміку переговорних процесів. На основі аналізу наукових джерел і прикладів сучасної дипломатичної практики, зокрема в контексті комунікації між Україною, США та Європейським Союзом, показано, що дипломатична мова виходить за межі лексичної відповідності й охоплює тональність, фреймування та культурно-інституційні коди, які визначають ступінь представленості держави у багатосторонньому діалозі. Окрему увагу приділено трансформації професійної ролі дипломатичного перекладача в умовах зростаючої геополітичної напруги, політичної чутливості та комунікативної складності. Російсько-українська війна переконливо демонструє, що дипломатичний переклад виконує функцію стратегічного посередника, де навіть незначні на перший погляд мовні відмінності, між підтримкою та втручанням, мирними переговорами та переговорами про припинення вогню, гарантіями безпеки та тимчасовими домовленостями, мають глибокі наслідки для міжнародних відносин, громадської думки та переговорної динаміки. Наголошується, що перекладачі є посередниками не лише у передачі мовного змісту, а й у відтворенні політичних намірів, культурного контексту та дипломатичного фреймування, виступаючи ключовими учасниками формування послідовної, надійн…
subject: Статті
  topic: section
subject: дипломатичний переклад
  topic: keywords
subject: міжнародні відносини
  topic: keywords
subject: політична комунікація
  topic: keywords
subject: лінгвістична медіація
  topic: keywords
subject: дипломатичний дискурс
  topic: keywords
subject: наратив і влада
  topic: keywords
subject: відносини Україна-США-ЄС
  topic: keywords
subject: етика перекладу
  topic: keywords
creator: Валентина Богатирець
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 292
ending page: 308
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.292-308

Механізми пропаганди в нацистській Німеччині крізь призму теорій масової комунікації
type: item
description: У статті досліджуються механізми пропаганди в нацистській Німеччині крізь призму теорій масової комунікації, зокрема її вплив на громадську думку та формування колективної свідомості. Пропаганда в нацистській Німеччині розвинулася як цілісна, інституціоналізована система масової комунікації, інтегрована у всі сфери суспільного життя. Її ефективність ґрунтувалася на централізації управління, контролі над медійним простором та цілеспрямованому психологічному впливі на аудиторію. Дослідження використовує моделі масової комунікації (Лассвелл), афективні концепції впливу, теорію фреймінгу, модель «магічної кулі», а також ідеї Лебона, Еллюля, Беньяміна та Арендт. Це дозволяє розглядати нацистську пропаганду як структурований комунікаційний процес, спрямований на формування когнітивних, емоційних і поведінкових моделей масової свідомості. Ключові механізми впливу включають повторюваність наративів, уніфікацію мовних і символічних форм, домінування емоційного над раціональним, фреймінг політичної реальності та конструювання образу «ворога». Ефективність пропаганди полягала не стільки у переконанні в об’єктивності повідомлень, скільки у створенні відчуття колективної приналежності та «очевидності» запропонованого світоустрою. Через емоційне залучення, ритуалізацію політики та використання масової культури пропаганда трансформувала індивідуальне сприйняття у колективний досвід, знижуючи критичне мислення та альтернативні інтерпретації. Дослідження показує, що багато механізмів нацистської пропаганди залишаються актуальними у сучасних інформаційних війнах і авторитарних медіасистемах. Переосмислення нацистської пропаганди крізь призму теорій масової комунікації дозволяє глибше зрозуміти природу масового впливу у тоталітарних і сучасних суспільствах, висвітлюючи організаційні та інституційні аспекти пропаганди, ключові стратегії та способи психологічного впливу, а також спадковість цих механізмів у сучасному медіа-середовищі.
subject: Статті
  topic: section
subject: пропаганда
  topic: keywords
subject: нацистська Німеччина
  topic: keywords
subject: масова комунікація
  topic: keywords
subject: медіа-стратегії
  topic: keywords
subject: інформаційні війни
  topic: keywords
subject: масовий вплив
  topic: keywords
subject: маніпулювання
  topic: keywords
subject: Й. Ґеббельс
  topic: keywords
subject: тоталітаризм
  topic: keywords
subject: наративи
  topic: keywords
subject: моделі комунікації
  topic: keywords
creator: Іванна Макух-Федоркова
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 272
ending page: 291
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.272-291

Популістська виборча риторика у парламентських виборах Чехії 2025 року
type: item
description: Політичні лідери завжди мали особливу місію щодо реалізації своїх намірів в певний період. І це періоди були доленосними для суспільства, особливо у виборчих кампаніях. Найчастіше це відбулося в гострі періоди - війн, військових конфліктів, зміні політичних режимів. І звичайно, вагому роль при цьому відігравав популізм, який був присутній у політичній риториці еліти та її харизматичних лідерів. Однією з ключових рис феномену популізму слід вважати високий рівень персоналізації політичної діяльності, тісний зв’язок між поширенням та рівнем впливу популістського руху і особистістю його лідера. Ця особливість не є, звичайно, властивою винятково популізму, адже харизматичні лідери можуть висуватися на провідні позиції, обстоюючи системи цінностей, далекі від популізму будь-якого ґатунку – консервативні, наприклад, або ж зробити кар’єру у межах впливових організаційних структур з потужною традицією, приміром, таких, як церква. Проте для популістського руху харизматичне лідерство майже завжди є обов’язковим елементом. З іншого боку, в умовах відкритої, публічної політичної боротьби популістські прийоми та риторика постають сильним, а часом і необхідним інструментом. Вдалим кейсом є парламентські вибори у Чехії і застосування популістської риторики в час виборів 2025 року.
subject: Статті
  topic: section
subject: політична еліта
  topic: keywords
subject: політичні лідери
  topic: keywords
subject: популізм
  topic: keywords
subject: політична риторика
  topic: keywords
subject: демократичні цінності
  topic: keywords
subject: політичний режим
  topic: keywords
subject: політична система
  topic: keywords
subject: інформаційні фейки
  topic: keywords
creator: Ірина Кіянка
creator: Віктор Сичов
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 257
ending page: 271
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.257-271

Політика Європейського Союзу у сфері медіаграмотності в умовах цифрових трансформацій та інформаційних викликів
type: item
description: У статті проаналізовано основні напрями політики Європейського Союзу у сфері розвитку медіаграмотності в умовах цифровізації та зростання інформаційних загроз. Визначено роль медіаграмотності як важливого елементу формування демократичної стійкості суспільства, розвитку критичного мислення та здатності громадян протидіяти дезінформації. Розглянуто нормативні та стратегічні документи ЄС, спрямовані на розвиток медіакомпетентності, зокрема директиву про аудіовізуальні медіапослуги, Кодекс поведінки щодо дезінформації, План дій з цифрової освіти, а також ініціативи у межах програм «Креативна Європа», «Цифрова Європа» та «Горизонт 2020». Окрему увагу приділено інтеграції медіаграмотності до освітніх програм, підготовці педагогів, розвитку цифрових компетентностей громадян та створенню умов для безпечного використання цифрових технологій. Проаналізовано міжнародні індекси медіаграмотності та досвід окремих європейських країн, зокрема Фінляндії, яка демонструє високі показники стійкості до дезінформації. Показано, що у 2020-х роках розвиток медіаграмотності тісно пов’язується з новими викликами, зокрема поширенням штучного інтелекту, алгоритмічних систем рекомендацій і deepfake-контенту. Наголошено на важливості формування комплексного підходу до розвитку медіаграмотності через поєднання освітніх, регуляторних і технологічних інструментів. Зроблено висновок, що політика Європейського Союзу спрямована на створення цілісної системи розвитку медіакомпетентності громадян, яка сприяє зміцненню інформаційної безпеки, підвищенню рівня цифрової культури та розвитку демократичних інституцій.
subject: Статті
  topic: section
subject: медіаграмотність
  topic: keywords
subject: Європейський Союз
  topic: keywords
subject: дезінформація
  topic: keywords
subject: цифрова політика
  topic: keywords
subject: інформаційна безпека
  topic: keywords
subject: цифрові компетентності
  topic: keywords
subject: штучний інтелект
  topic: keywords
subject: медіаосвіта
  topic: keywords
creator: Назар Михалюк
creator: Назарій Шуляк
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 234
ending page: 256
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.234-256

Дезінформація як фактор трансформації політичної системи: кількісний аналіз та роль штучного інтелекту
type: item
description: У статті досліджено дезінформацію як чинник трансформації політичної системи в умовах політичної комунікації та інформаційного протистояння. Обґрунтовано, що дезінформація функціонує не лише як сукупність оманливих повідомлень, а як системний інструмент впливу на громадську думку, довіру до інституцій, політичну поляризацію та демократичні процеси. Дослідження поєднує аналіз політичної комунікації з кількісними методами та інструментами штучного інтелекту. Показано подвійну роль ШІ: як засобу створення дипфейків, синтетичних наративів і автоматизованих операцій впливу, а також як інструмента виявлення маніпульованого контенту й класифікації дезінформаційних наративів. Доведено, що поєднання кількісного аналізу та ШІ розширює можливості політичних досліджень у вивченні впливу дезінформації на легітимність інституцій, політичну участь і функціонування демократії. Зроблено висновок, що дезінформація є не лише медійною, а й структурною проблемою, здатною трансформувати політичну систему, особливо в умовах війни, гібридних загроз та алгоритмічно опосередкованої комунікації.
subject: Статті
  topic: section
subject: дезінформація
  topic: keywords
subject: політична система
  topic: keywords
subject: штучний інтелект
  topic: keywords
subject: кількісний аналіз
  topic: keywords
subject: алгоритмічні платформи
  topic: keywords
subject: дипфейк
  topic: keywords
subject: великі мовні моделі
  topic: keywords
subject: політична комунікація
  topic: keywords
subject: інформаційна війна
  topic: keywords
subject: демократичні інститути
  topic: keywords
creator: Василь Баранець
creator: Олександр Короп
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 216
ending page: 233
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.216-233

Маркетингові стратегії для післявоєнного відновлення сільських територій в Україні: уроки міжнародного досвіду
type: item
description: Стаття присвячена виявленню пріоритетних маркетингових стратегій для ефективного поствоєнного відновлення сільських територій України у контексті аналізу міжнародного досвіду. Зазначено, що концепція «тематичного села» є вельми продуктивною для формування маркетингових стратегій для повоєнного відновлення сільських територій України, які перебували в зоні бойових дій або ж тих територій, що перебували під російською окупацією. Здійснено аналіз концепції «тематичного села», яка була успішно реалізована на практиці в окремих європейських країнах. Означена теорія, базуючись на ідеях, що виникли у середині ХХ ст., спрямована на відновлення та гармонійний розвиток сільських територій. Концепція «тематичного села» стає спільною і для органів влади, і для громади. Адже для формування «тематичності» села слід формувати відповідні управлінські та політичні технології на рівні владних інституцій. У перспективі «тематичні села» здатні зміцнювати спільну ідентичність мешканців, сприяти зростанню їхньої інтеграції у розбудові власної громади, детермінувати самоорганізацію спільноти. Тобто, важливим побічним ефектом від втілення «тематичного села» стає зміцнення демократичного ладу. Аргументовано, що у формуванні стратегій створення тематичних сіл для територій, що були фронтовими, або ж наближеними до лінії фронту, концепт мілітарності здатний стати базовим для їхнього позиціонування. Відповідно, для сільських територій України, що потерпали від впливу воєнних дій, маркетингові стратегії бажано формувати на основі мілітарної тематичності сіл. Важливо, що мілітарна тематичність може стати базовою унікальною конкурентною перевагою для більшості сільських територій, які зазнали впливу воєнних дій. Разом з тим, у маркетингових стратегіях для кожного окремого села ця мілітарна тематичність має доповнюватися унікальними місцевими специфічними ознаками, які б більш випукло позиціонували бренд території. Загалом, у поствоєнний період формування мілітарної тематичності на українських сіл…
subject: Статті
  topic: section
subject: сільські території
  topic: keywords
subject: маркетингові стратегії
  topic: keywords
subject: поствоєнне відновлення
  topic: keywords
subject: Україна
  topic: keywords
subject: тематичне село
  topic: keywords
subject: політичні технології
  topic: keywords
subject: ; управлінські технології
  topic: keywords
subject: мілітарність
  topic: keywords
subject: бренд території
  topic: keywords
subject: міжнародний досвід
  topic: keywords
creator: Галина Куц
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 202
ending page: 215
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.202-215

Людський капітал та етнічна суб’єктність українців у європейському просторі: виклики міграційної політики в умовах війни та євроінтеграції
type: item
description: У статті досліджується трансформація етнічної суб’єктності та ідентичності українських вимушених мігрантів у країнах Європейського Союзу внаслідок повномасштабної війни. Проаналізовано перехід українського соціуму до стану «досягнутої ідентичності» та формування феномену «гібридної ідентичності», за якого інтеграція в європейський соціально-економічний простір поєднується зі збереженням політичної та культурної залученості в життя України. На основі концепції ліберального націоналізму та мультикультуралізму В. Кимлічки розмежовано процеси асиміляції та інклюзивної інтеграції. Через порівняльний аналіз міграційних політик Польщі й Німеччини виявлено інституційні ризики втрати українського людського капіталу (зокрема, через освітню асиміляцію та явище «brain waste»). Обґрунтовано необхідність концептуальної зміни державної міграційної політики: від неефективних спроб директивного повернення громадян до стратегії «циркуляції талантів», розвитку транснаціональних інституцій та інституціоналізації «цифрового громадянства» як передумов повоєнної відбудови та євроінтеграції України.
subject: Статті
  topic: section
subject: людський капітал
  topic: keywords
subject: етнічна суб’єктність
  topic: keywords
subject: гібридна ідентичність
  topic: keywords
subject: міграційна політика
  topic: keywords
subject: вимушена міграція
  topic: keywords
subject: ліберальний націоналізм
  topic: keywords
subject: транснаціоналізм
  topic: keywords
subject: циркуляція талантів
  topic: keywords
creator: Тетяна Ніколаєва
creator: Інна Погорєлова
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 186
ending page: 201
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.186-201

Концептуалізація транскордонних криз: особливості українсько-польських кризових комунікацій
type: item
description: Кризи транскордонного характеру позиціонуються як критично важлива сфера не лише національної, але й міжнародної політики. Загрози, що не визнають національних кордонів, є головною проблемою у транскордонних кризах та потребують не лише адміністративного узгодження, але й оперативності обміну інформацією, єдність позицій, довіри до офіційних джерел та боротьби з дезінформацією в мультинаціональному середовищі. Транскордонність руйнує усталені схеми управління, акцентуючи потребу у мережевих моделях взаємодії та комунікаційному вимірі згоди, відповідальності та довіри. Міжнародна взаємодія потребує відкритої та двобічної комунікації. Проте залишаються слабо вивченими специфічні методи комунікації для транскордонних криз та критерії оцінки їх результативності. Формування теоретичної бази для аналізу комунікацій у транскордонних кризах, визначення проблемних зон та інструментів сприяють злагодженості дій, зменшенню невизначеності та збереженню довіри громадськості. Цьому сприятиме дослідження транскордонної термінології, упорядкування комунікаційних проблем за типами криз та розробка практичних показників їхньої оцінки. Транскордонна криза стратегічно залежить від комунікації, оскільки вона визначає міждержавну координацію та готовність населення виконувати рекомендації. Основними комунікаційними викликами може бути фрагментація відповідальності, асинхронність рішень, мовні бар՚єри та поширення неправдивої інформації. Інструментами їх подолання є спільні протоколи обміну інформацією, системи раннього попередження та єдині алгоритми інформування. Двостороння комунікація скорочує розрив між інституційною логікою та очікуваннями населення. Емпіричний аналіз через кейс-стаді дозволить оцінити швидкість первинного повідомлення, узгодженість між сторонами та наявність практичних інструкцій.
subject: Статті
  topic: section
subject: кризова комунікація
  topic: keywords
subject: транскордонність
  topic: keywords
subject: транскордонні ризики/кризи
  topic: keywords
subject: українсько-польські транскордонні кризи
  topic: keywords
creator: Євгенія Тихомирова
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 163
ending page: 185
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.163-185

Україна в третьому і четвертому роках війни
type: item
description: У цьому тексті автор аналізує ситуацію в Україні на третьому та четвертому році відкритого конфлікту з Росією. За вихідну точку він бере кілька причин з початку 90-х років, коли формувалася незалежна Україна, які мали вплив на подальші відносини з Російською Федерацією. Нагадування про ці кілька подій з взаємних відносин не має мемуарного характеру, а має на меті показати глибинні причини нинішнього конфлікту. Нинішня війна ведеться не через амбіції Путіна, а має глибше підґрунтя у сприйнятті сучасною Росією цієї колишньої великої радянської республіки, багатої на землю та людський капітал. У цьому контексті виступ Путіна на конференції в Мюнхені в 2007 році був «лише» гучним висловленням жалю і претензій на тлі розпаду СРСР, але це було не просто вираженням жалю, а цілеспрямованим вбиванням клина в союз НАТО. З початку незалежності України в країні зіштовхувалися різні соціальні моделі, які керувалися іншими принципами та різним рівнем участі в управлінні. Після 1991 року Україна та Росія підписували різні угоди та договори, але з боку Росії залишався тиск на наступні уряди України, щоб країна повернулася до колишньої зони впливу. Безперечним переломним моментом, також і для цього конфлікту, є повернення до влади Дональда Трампа. Його стиль ведення політики також позначається на військових діях. Ми маємо справу з перебудовою архітектури, створеної наприкінці Другої світової війни та модифікованої після Холодної війни. Незважаючи на війну, Україна останнім часом розпочала кілька економічних ініціатив, спрямованих на зміцнення економіки. Коли думаєш про це, на думку спадає конфлікт щодо українського зерна, що експортується за кордон, але є й інші події в економіці, які вказують на спроби впровадження кількох проектів, спрямованих на зміцнення української держави.
subject: Статті
  topic: section
subject: незалежність
  topic: keywords
subject: СРСР
  topic: keywords
subject: Донбас
  topic: keywords
subject: громадянське суспільство
  topic: keywords
subject: Помаранчева революція
  topic: keywords
subject: Мюнхен
  topic: keywords
subject: економіка
  topic: keywords
subject: безпека
  topic: keywords
creator: Норберт Фрейєк
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 136
ending page: 162
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.136-162

Інституціональна криза як загроза системі державного управління: безпековий аспект
type: item
description: У статті зроблено спробу комплексного аналізу проблеми негативного впливу інституціональної кризи на систему державного управління та безпекове середовище. Зазначено, що метою статті аналіз та теоретичне узагальнення інституціональної кризи як явища у контексті загрози для стабільного функціонування системи державного управління. Висвітлено основні теоретико-методологічні підходи дослідження каузальності та природи інституціональних криз: функціональний, системний, неоінституціональний та соціокультурний. Проаналізовано процес розвитку кризових ситуацій через послідовну зміну окремих фаз. Зауважено, що на особливості перебігу криз впливає специфіка політичного режиму. Стверджується, що кризи мають амбівалентний характер, який проявляється через деструктивний вплив на систему в цілому, і, водночас, дозволяють виявити її вразливі місця. Визначено основні прояви та ключові фактори виникнення інституціональних криз. Досліджено вплив інституціональних на національну безпеку держави. Заявлено, що проактивна стратегія стає запорукою витривалості та стійкості безпекового сектору держави, оскільки в сучасних умовах глобальної суспільно-політичної турбулентності національна безпека не може бути гарантована міжнародними інституціями. Проаналізовано фактори, що спричиняють виникнення інституціональних криз. Серед них: низька ефективність функціонування державних інститутів, поширення корупційних практик, економічні кризи та фінансова нестабільність, дисфункція механізмів підзвітності та контролю, крихкість інституціональних структур. Окреслено шляхи подолання інституціональних криз, зокрема, акцентовано увагу на ролі громадянського суспільства.
subject: Статті
  topic: section
subject: інституціональна криза
  topic: keywords
subject: система
  topic: keywords
subject: державне управління
  topic: keywords
subject: політичний режим
  topic: keywords
subject: політичні інститути
  topic: keywords
subject: політичні процеси
  topic: keywords
subject: держава
  topic: keywords
subject: ризик
  topic: keywords
subject: інституціональна стійкість
  topic: keywords
subject: крихкість
  topic: keywords
subject: громадянське суспільство
  topic: keywords
creator: Кірілл Абсалямов
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 120
ending page: 135
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.120-135

Політична участь і безпекові ризики інтернет-голосування в Україні в умовах воєнного стану
type: item
description: У статті досліджено інтернет-голосування як потенційний механізм забезпечення політичної участі в Україні в умовах воєнного стану. Повномасштабна війна істотно ускладнила доступ до традиційних виборчих процедур для військовослужбовців, внутрішньо переміщених осіб, громадян за кордоном та мешканців постраждалих територій, що актуалізує пошук альтернативних інструментів збереження інклюзивності виборчого процесу. Обґрунтовано, що інтернет-голосування здатне зменшувати просторові та організаційні бар’єри участі, однак водночас породжує серйозні безпекові ризики. До основних загроз віднесено кібервразливість інфраструктури, зовнішнє втручання, проблеми дистанційної ідентифікації виборців, ризики порушення таємниці голосування і підриву легітимності результатів. Показано, що в умовах війни довіра до цифрових виборів визначається не лише технологічною надійністю системи, а й інституційною стійкістю держави та рівнем суспільної довіри. Зроблено висновок, що можливе впровадження інтернет-голосування в Україні потребує поетапності, належного нормативного врегулювання, високого рівня кіберзахисту та попереднього тестування.
subject: Статті
  topic: section
subject: політична участь
  topic: keywords
subject: інтернет-голосування
  topic: keywords
subject: електронна демократія
  topic: keywords
subject: виборчий процес
  topic: keywords
subject: воєнний стан
  topic: keywords
subject: кібербезпека
  topic: keywords
subject: легітимність
  topic: keywords
subject: довіра
  topic: keywords
subject: Україна
  topic: keywords
creator: Іван Осадца
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 98
ending page: 119
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.98-119

Євроатлантичний демократичний вибір України в контексті відносин з Європейським Союзом
type: item
description: У статті розглядається історія взаємин та актуальні проблеми взаємодії між Україною та ЄС у контексті прагнень повноцінного членства України у ЄС як однієї з базових цілей євроатлантичного вибору та спротиву російській агресії. Втілення у життя мети статті передбачає застосування різноманітних наукових методів, серед яких основними є історична ретроспектива, аналіз та індукція. Утворення валютного союзу та єдиного ринку сприяло тому, що Європейський Союз натепер перетворився на потужне макрорегіональне об’єднання розвинутих держав та самостійний геополітичний центр світового впливу. Для багатьох пострадянських республік, зокрема й для України, Європейський Союз є своєрідним магнітом, привабливим прикладом об’єднання ментально та цивілізаційно споріднених народів у політико-економічну спілку для більш ефективного вирішення завдань свого розвитку за умов нової інформаційної епохи. Європейський вибір України ґрунтується на життєво важливих інтересах та історичному прагненні українського народу бути невід’ємною частиною єдиної Європи. Від того, наскільки вчасно та ефективно вдасться створити дієвий механізм нейтралізації російської небезпеки залежить доля усього людства. Виходячи з цього, відносини між Україною та ЄС набувають стратегічного значення для збереження та розвитку усієї євроатлантичної цивілізації, адже в разі гіпотетичної невдачі ЗСУ в опорі російській армії з’являється реальна перспектива перенесення бойових дій на безпосередню територію країн Європейського Союзу. Україна щоб стати повноправним членом Європейського Союзу має побудувати у себе відповідну політичну модель парламентської республіки з децентралізованим унітаризмом.
subject: Статті
  topic: section
subject: євроатлантичний вибір
  topic: keywords
subject: Україна
  topic: keywords
subject: Європейський Союз
  topic: keywords
subject: героїчний спротив Українського народу
  topic: keywords
subject: демократія
  topic: keywords
subject: комплекс реформ
  topic: keywords
subject: європейська перспектива України
  topic: keywords
creator: Ігор Поліщук
creator: Тетяна Максімішина
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 83
ending page: 97
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.83-97

Підготовка польського суспільства до потенційної кризи безпеки у відносинах між НАТО та Росією: вибрані аспекти
type: item
description: Темою статті є підготовка польського суспільства до потенційної кризи безпеки у відносинах між НАТО та Росією в контексті російсько-української війни. У першій частині обговорюються питання, пов'язані з підготовкою європейських держав до потенційного конфлікту з Російською Федерацією, на окремих прикладах, а потім переходять до дослідження цих питань на прикладі Польщі. Спочатку курс окреслює дії, вжиті в Польщі, та рівень готовності польського суспільства до збройного конфлікту, спираючись на результати опитування щодо цих питань. У наступній частині обговорюються проблеми, пов'язані з підготовкою укриттів та безпечних місць для цивільного населення у разі війни, а точніше, її відсутності. Враховуючи потенційну перспективу війни між країнами НАТО, ширшим Заходом та Російською Федерацією, це питання необхідно терміново вирішити, щоб уникнути несподіваного вторгнення Росії. Лекція завершується підсумком та рекомендаціями щодо дій, які необхідно вжити для підготовки держави та суспільства до можливої ​​оборони Польщі та Європи від варварства російської армії.
subject: Статті
  topic: section
subject: суспільство
  topic: keywords
subject: криза безпеки
  topic: keywords
subject: війна
  topic: keywords
subject: НАТО
  topic: keywords
subject: Росія
  topic: keywords
creator: Гжегож Базюр
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 62
ending page: 82
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.62-82

Реформування складових європейської регіональної системи безпеки: сучасний стан та перспективи
type: item
description: У статті досліджуються сучасні підходи до оцінювання рівня безпеки держав і регіонів в умовах трансформації міжнародного безпекового середовища. Проаналізовано основні міжнародні індекси – Global Peace Index, індекс якості життя Economist Intelligence Unit, індекс процвітання Legatum та індекс військової потужності Global Firepower – щодо їхніх методологічних особливостей, переваг та обмежень. Встановлено, що жоден із зазначених інструментів не відображає якісних параметрів сучасних збройних сил, зокрема ролі безпілотних авіаційних систем, засобів радіоелектронної боротьби та рівня бойового досвіду особового складу. Розглянуто зміну воєнно-політичної обстановки в Європі, зростання гібридних загроз з боку Російської Федерації та необхідність реформування архітектури регіональної безпеки. Обґрунтовано доцільність формування нових механізмів військово-політичного співробітництва та посилення оборонної взаємодії між європейськими державами. Проаналізовано роль України як ключового елемента системи безпеки континенту з огляду на набутий бойовий досвід, розвиток безпілотних технологій і здатність до адаптації сучасних засобів ведення збройної боротьби. Обґрунтовано висновок, що існуючі рейтингові системи потребують удосконалення з урахуванням нових чинників сучасної війни, а подальший розвиток європейської системи безпеки доцільно пов'язувати з формуванням інтегрованих збройних сил, у яких Україна відіграватиме ключову роль.
subject: Статті
  topic: section
subject: воєнна безпека
  topic: keywords
subject: міжнародна безпека
  topic: keywords
subject: європейська безпека
  topic: keywords
subject: індекси безпеки
  topic: keywords
subject: Global Peace Index
  topic: keywords
subject: Global Firepower
  topic: keywords
subject: інтегровані збройні сили Європи
  topic: keywords
subject: гібридні загрози
  topic: keywords
subject: безпілотні системи
  topic: keywords
subject: військово-політичне співробітництво
  topic: keywords
creator: Олександр Феденко
creator: Ольга Цвєткова
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 47
ending page: 61
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.47-61

Ідентичність у контексті постколоніального досвіду
type: item
description: У статті здійснено теоретико-концептуальний аналіз ідентичності в контексті постколоніального досвіду як складного, динамічного та багаторівневого соціального процесу. Обґрунтовано тезу про те, що постколоніальність не є завершеним історичним етапом, а постає тривалим структурним станом, який визначає способи саморефлексії, символічного самовизначення та політичної суб’єктності суспільств, що перебували в умовах імперського домінування. Особливу увагу приділено аналізу механізмів інтеріоризації колоніальних наративів, ролі мови, колективної пам’яті та соціальної травми у формуванні ідентичнісних конфігурацій. Ідентичність розглядається не як стабільна сутність, а як процес постійних переговорів між конкуруючими наративами – національними, імперськими та глобальними. На прикладі українського кейсу показано, що постколоніальні суспільства здатні продукувати власні модернізаційні та символічні проєкти, які не зводяться до копіювання зовнішніх моделей. Доводиться, що українська національна ідентичність є теоретично репрезентативним матеріалом для глобальної інтелектуальної дискусії про множинність модерностей, межі універсалізму та альтернативні шляхи соціального розвитку.
subject: Статті
  topic: section
subject: ідентичність
  topic: keywords
subject: постколоніальний досвід
  topic: keywords
subject: колективна пам’ять
  topic: keywords
subject: соціальна травма
  topic: keywords
subject: деколонізація
  topic: keywords
subject: український кейс
  topic: keywords
creator: Алла Киридон
creator: Сергій Троян
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 31
ending page: 46
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.31-46

Нова національна ідентичність сформована в умовах повномасштабного вторгнення – основа консолідації і стійкості українського суспільства
type: item
description: У статті розкрито актуальність процесу формування національної ідентичності; охарактеризовано основні етапи її розвитку у роки незалежності України; здійснено спробу проаналізувати та систематизувати погляди науковців на фактори, які впливали на розвиток національної ідентичності на різних етапах; охарактеризовано зміни та зрушення у національній ідентичності, що зумовлені повномасштабним російським вторгненням; розкрито роль утвердження національної ідентичності у процесі забезпечення консолідації та стійкості суспільства. Наукова новизна дослідження полягає в комплексному аналізі та узагальненні основних тенденцій процесу формування національної ідентичності у роки незалежності України, особливо в період російського повномасштабного вторгнення. У роботі аналізується еволюція процесу формування нової національної ідентичності в Україні за роки незалежності пройшов певну еволюцію. Значна увага приділяється дослідженню знакових подій, що стали своєрідними каталізаторами змін серпневому путчу та грудневому референдуму 1991 р., Помаранчевій революції, Революції Гідності, агресії Росії 2014 р. та окупації Криму, повномасштабному російському вторгненню 2022 р. Варто підкреслити, що саме повномасштабне російське вторгнення зумовило суттєві/радикальні зміни та зрушення у світобаченні та національній ідентичності українців: посилення суспільної консолідації та прискорення процесу формування політичної нації; зростання рівня більш чіткого усвідомлення власної етнічної ідентичності; зміни в орієнтації на різні моделі культурних традицій; форсовану відмову від «радянського минулого», різкий спад ностальгії за СРСР; підкреслене відмежування від Росії практично у всіх сферах суспільного життя; появу нових героїв та символів, які консолідують суспільство і сприяють формуванню нової національної ідентичності; посилення горизонтальних суспільних зав’язків, що базуються на співробітництві та спільних цінностях; зростання у суспільстві потягу до євро- та євроатлантичної інтеграції та…
subject: Статті
  topic: section
subject: консолідація
  topic: keywords
subject: суспільство
  topic: keywords
subject: держава
  topic: keywords
subject: громадянське суспільство
  topic: keywords
subject: історична пам'ять
  topic: keywords
subject: релігія
  topic: keywords
subject: мова
  topic: keywords
subject: нація
  topic: keywords
subject: національна ідентичність
  topic: keywords
subject: еліта
  topic: keywords
creator: Олександр Бойко
rights: Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
date: 2026-05-29
publication date: 2026-05-29
starting page: 11
ending page: 30
doi: 10.31861/mediaforum.2026.18.11-30

Людський фактор в кібербезпеці: кіберосвіта як системна відповідь на зростаючі загрози в цифровому просторі України та ЄС
type: item
description: Автор досліджує людський фактор як критичну вразливість сучасної системи кіберзахисту. Попри значні інвестиції в технічні аспекти цифрової безпеки, людський фактор залишається основною причиною успішних кібератак в Україні, ЄС і світі. Дані Verizon, Світового економічного форуму, CERT-UA та ENISA систематично підтверджують, що більшість кіберінцидентів пов’язані з помилковими діями людей та психологічними маніпуляціями. Фішинг та соціальна інженерія є основними способами, які зловмисники використовують для проникнення в інформаційні системи. Досвід України протягом останнього десятиліття – від кібератак у Криму 2014 року і атаки NotPetya 2017 року до інтенсивних кібероперацій під час повномасштабної російської агресії 2022–2025 років – чітко демонструє: зловмисники свідомо експлуатують не лише технічні прогалини у системах кіберзахисту, а й когнітивні вразливості людей. Аналогічна ситуація спостерігається й у Європейському Союзі, де критична інфраструктура стикається з різноманітними кіберзагрозами, багато з яких здійснюються методами соціальної інженерії. Стаття викриває стратегічний дисбаланс у сучасних практиках кібербезпеки: хоча технічні рішення значно розвинулися, система освіти в цій сфері залишається фрагментарною, епізодичною та подекуди далекою від реальних моделей кібератак. Автор розглядає кіберосвіту, особливо змалечку, не просто як набір технічних навичок, а як фундаментальний компонент стійкості цифрового суспільства. Erasmus+ проєкт EnCycLEd служить конкретним прикладом, як цифрова грамотність може бути інтегрована у шкільні навчальні програми через інтерактивні та наративні освітні матеріали, адаптовані під різні вікові категорії учнів, засновані на сучасних практиках викладання та реальних прикладах загроз у кіберпросторі. Використовуючи комплексний методологічний підхід – від кількісного аналізу даних про кіберзагрози до вивчення кіберінцидентів та конкретних освітніх проєктів з кібербезпеки – стаття наголошує: освіта з цифрової грамотності і опан…
subject: Статті
  topic: section
subject: кібербезпека
  topic: keywords
subject: освіта з кібербезпеки
  topic: keywords
subject: Україна
  topic: keywords
subject: ЄС
  topic: keywords
subject: людський фактор
  topic: keywords
subject: цифрова стійкість
  topic: keywords
subject: EnCycLEd
  topic: keywords
subject: CERT-UA
  topic: keywords
subject: ENISA
  topic: keywords
creator: Павло Бурдяк
rights: Авторське право (c) 2025 Павло Бурдяк (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 328
ending page: 346
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.328-346

Еволюція механізму спеціальних операцій США як форми зовнішньополітичної діяльності
type: item
description: У статті досліджено еволюцію механізму спеціальних операцій Сполучених Штатів Америки як інструмента зовнішньої політики після періоду їх активного застосування в Латинській Америці у 1980-х роках. Механізм розглянуто як сукупність інституцій (передусім Командування спеціальних операцій США (U.S. Special Operations Command, USSOCOM) та його регіональних штабів, доктринальних підходів (оборона й підтримка іноземних держав; боротьба з тероризмом; іррегулярна війна), правових режимів і процедур демократичного контролю, що визначають можливості застосування стратегій «мінімальної присутності», «керованої ескалації» та партнерського ведення кампаній. Показано, що після латиноамериканського досвіду відбулися такі ключові трансформації: (1) інституційне зміцнення через формування централізованої системи управління та розвитку сил спеціальних операцій; (2) доктринальні коливання від партнерських місій до «мережевої» боротьби з тероризмом і подальшого повернення до концепції іррегулярної війни в умовах стратегічної конкуренції великих держав; (3) посилення правових і репутаційних обмежень, зокрема процедур, пов’язаних із таємними операціями та перевіркою іноземних військових підрозділів відповідно до так званих законів Ліхі. У висновках наголошується, що окремі американські принципи і практики можуть бути використані в Україні: інституційна зрілість ССО, міжвідомча інтеграція циклу «дані–рішення–дія» та фокус на довгострокових ефектах стійкості.
subject: Статті
  topic: section
subject: спеціальні операції
  topic: keywords
subject: USSOCOM
  topic: keywords
subject: іррегулярна війна
  topic: keywords
subject: США
  topic: keywords
subject: Україна
  topic: keywords
subject: Латинська Америка
  topic: keywords
creator: Богдан Куделько
rights: Авторське право (c) 2025 Богдан Куделько (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 316
ending page: 327
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.316-327

Цифрова стратегія Європейського Союзу у сфері громадського здоровʼя: формування та особливості реалізації
type: item
description: В статті здійснено дослідження цифрової стратегії Європейського Союзу у сфері громадського здоровʼя Доведено, що саме цифрова трансформація формує нову парадигму політики громадського здоров’я, де технології підтримують та змінюють саму логіку функціонування системи, роблячи її більш адаптивною, прозорою та орієнтованою на громадян. Європейська політика цифрового громадського здоров’я є стратегічним інструментом модернізації національних систем громадського здоров’я та водночас важливим елементом інтеграційної логіки Єдиного цифрового ринку. Значення цифрової стратегії ЄС у сфері громадського здоровʼя полягає у тому, що вона посилює інституційну координацію, забезпечуючи більш ефективне багаторівневе врядування та узгодженість політик між державами‑членами. Водночас вона сприяє зростанню легітимності рішень, адже цифрові інструменти підвищують прозорість процесів ухвалення політики та зміцнюють довіру громадян до європейських інституцій. Не менш важливим є аспект солідарності та рівності, оскільки нормативні документи ЄС у сфері цифровізації спрямовані на подолання нерівностей у доступі до послуг громадського здоров’я як між країнами, так і всередині окремих соціальних груп, формуючи політичну основу для більш справедливого та інтегрованого європейського простору.
subject: Статті
  topic: section
subject: Європейський Союз
  topic: keywords
subject: цифрова політика
  topic: keywords
subject: цифрова стратегія
  topic: keywords
subject: цифрові інструменти політики
  topic: keywords
subject: цифрове громадське здоровʼя
  topic: keywords
subject: публічна політика
  topic: keywords
subject: вироблення політики
  topic: keywords
subject: реалізація політики
  topic: keywords
creator: Олександр Попович
creator: Олександр Шутак
rights: Авторське право (c) 2025 Олександр Попович, Олександр Шутак (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 295
ending page: 315
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.295-315

Євроскептичні наративи Вишеградської четвірки щодо майбутнього Європейського Союзу: порівняльний дискурс-аналіз
type: item
description: У статті здійснено системний аналіз євроскептичних дискурсів держав Вишеградської четвірки (В4) останніми роками як складової ширших процесів трансформації європейської ідентичності та політичної комунікації в межах Європейського Союзу. Автор виходить із положення, що євроскептицизм у країнах Центрально-Східної Європи не є лише реакцією на бюрократичну надбудову Брюсселя, а відображає прагнення до переосмислення принципів субсидіарності, суверенітету й політичної солідарності. Методологічною основою дослідження є поєднання критичного дискурс-аналізу, елементів порівняльної політики та підходів прагматичної теорії влади. Такий інтердисциплінарний підхід дав змогу розкрити динаміку риторичних конструкцій, що використовуються політичними елітами Польщі, Чехії, Словаччини та Угорщини для легітимації альтернативних моделей європейської інтеграції. Результати даного дослідження показують, що після 2022 року євроскептичні наративи в В4 зазнали суттєвої еволюції: від критики міграційної та економічної політики ЄС до пошуку нових форматів регіонального впливу, зокрема у сфері безпеки та енергетичної незалежності. Доведено, що війна Росії проти України стала каталізатором зміни дискурсивних балансів – у риториці окремих урядів простежується прагнення до «суверенного європеїзму», який поєднує національні інтереси з колективними безпековими зобов’язаннями.
subject: Статті
  topic: section
subject: Вишеградська четвірка
  topic: keywords
subject: євроскептицизм
  topic: keywords
subject: європейська інтеграція
  topic: keywords
subject: російсько-українська війна
  topic: keywords
subject: Польща
  topic: keywords
subject: Угорщина
  topic: keywords
subject: Чехія
  topic: keywords
subject: Словаччина
  topic: keywords
subject: політична комунікація
  topic: keywords
subject: дискурс-аналіз
  topic: keywords
creator: Микита Дрогозюк
rights: Авторське право (c) 2025 Микита Дрогозюк (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 280
ending page: 294
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.280-294

Дипломатична комунікація України з Королівством Нідерланди у 2023–2024 роках
type: item
description: В умовах російсько-української війни стратегічним завданням української дипломатії, що функціонує на засадах дипломатії воєнного часу, є забезпечення всім необхідним Сил оборони України для утримання лінії фронту, забезпечення їх військовою технікою та боєприпасами, формування міжнародних коаліцій спроможностей та щодо відновлення України, залучення країн світу до окремих пунктів Формули миру Президента України В. Зеленського. Усім цим завданням і викликам відповідала діяльність Надзвичайного і Повноважного Посла України в Королівстві Нідерланди О. Карасевича. Автори звертають увагу на дипломатичну комунікацію Посла України і підготовку ним зустрічей між Президентом України В. Зеленським і прем’єр-міністрами, міністрами закордонних справ і оборони Нідерландів. У хронологічному порядку простежено зустрічі Посла України з парламентарями і лідерами політичних партій Нідерландів, своїми нідерландськими колегами, діяльність Посла України у складі міжнародних організацій за сумісництвом, зокрема Організації із заборони хімічної зброї, створення Спецтрибуналу щодо злочину агресії РФ проти України. Конкретизовано контакти Посла України О. Карасевича з представниками місцевої влади Нідерландів щодо прийому і облаштування умов для проживання біженців з України, діяльність Посольства як своєрідного культурно-інформаційного центру України в Нідерландах. Автори стверджують, що півторарічна каденція Посла України О. Карасевича у цій країні була ефективною і результативною для обох країн.
subject: Статті
  topic: section
subject: дипломатична комунікація
  topic: keywords
subject: агресія РФ проти України
  topic: keywords
subject: участь у парламентських слуханнях
  topic: keywords
subject: прем’єр-міністр
  topic: keywords
subject: міністр закордонних справ
  topic: keywords
subject: міністр оборони Королівства Нідерланди
  topic: keywords
subject: візити
  topic: keywords
subject: допомога Україні
  topic: keywords
subject: українські біженці
  topic: keywords
creator: Олена Борисюк
rights: Авторське право (c) 2025 Олена Борисюк (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 262
ending page: 279
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.262-279

Вишеградська група: геополітична реальність та перспективи функціонування
type: item
description: У статті проводиться комплексний аналіз сучасного стану та перспектив існування Вишеградської групи як одного з ключових геоекономічних кластерів центральноєвропейських країн Європи. Досліджуються геоекономічні, політичні причини створення Вишеградської групи та надається порівняльна характеристика економічного потенціалу країн Польщі, Угорщині, Чехії та Словаччині в контексті європейського економічного простору. Визначається, що російсько-українська війна стала геополітичним тригером випробувань для країн Вишеградської групи а критерієм підтримки України може слугувати індикаторами геополітичної орієнтації конкретного уряду. Висновки демонструють, що у довгостроковій перспективі ідеологічні розбіжності навряд чи розділять країни, що створили Вишеградську групу, незалежно від політичних уподобань правлячих урядів, але існує загроза того, що через збереження політичних розбіжностей окремі країни В4 прагнутимуть долучитися до альтернативних форматів регіональної співпраці. Інший варіант для майбутнього існування В4 ‑ реформування політичної взаємодії та зміна зовнішньополітичних пріоритетів Угорщини та Словаччини з надією на ефективну діяльність політичної опозиції в цих країнах. Наростаючі протиріччя зовнішньополітичних курсів держав-членів є загрозою для здатності країн Вишеградської групи функціонувати як єдиний геополітичний актор.
subject: Статті
  topic: section
subject: Вишеградська група
  topic: keywords
subject: Європейський Союз
  topic: keywords
subject: Україна
  topic: keywords
subject: зовнішня політика
  topic: keywords
subject: Польща
  topic: keywords
subject: Угорщина
  topic: keywords
subject: Чехія
  topic: keywords
subject: Словаччина
  topic: keywords
subject: регіоналізм
  topic: keywords
subject: європейська інтеграція
  topic: keywords
subject: міжнародна безпека
  topic: keywords
subject: геоекономіка
  topic: keywords
creator: Дмитро Коротков
rights: Авторське право (c) 2025 Дмитро Коротков (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 247
ending page: 261
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.247-261

Взаємодія політичних інститутів України та Вишеградської четвірки в роки повномасштабної війни
type: item
description: Автори дослідили взаємодію політичних інститутів України і країн Вишеграду (Польщі, Чехії, Словаччини та Угорщини) в роки повномасштабної російсько-української війни. У статті використано значний масив вітчизняних та зарубіжних джерел. Дослідження ґрунтується на неоінституціональному, системному та порівняльному методологічних підходах, методах аналізу, синтезу, логіко-експериментальному, соціологічному тощо. Доведено, що взаємодія України з країнами V4 у роки російсько-української війни змінилася і є неоднозначною. Автори наголошують, що V4 перестає бути єдиним регіональним актором і трансформується у платформу ситуативної співпраці. Кожна з країн Вишеграду розвиває власні відносини з Україною. Польща та Чехія допомагають українцям у боротьбі з ворогом, Словаччина демонструє змінність позицій, а Угорщина сформувала модель «обмеженої взаємодії», в якій допомога Україні частково надавалася поза межами міжурядових політичних рішень. Україні стратегічно важливо поглиблювати двосторонню взаємодію з Польщею та Чехією, підтримувати інституційні канали співпраці зі Словаччиною та мінімізувати деструктивний вплив угорського чинника через діяльність у межах інституцій Євросоюзу.
subject: Статті
  topic: section
subject: Вишеградська група
  topic: keywords
subject: Польща
  topic: keywords
subject: Чехія
  topic: keywords
subject: Словаччина
  topic: keywords
subject: Угорщина
  topic: keywords
subject: Європейський Союз
  topic: keywords
subject: НАТО
  topic: keywords
subject: політичні інститути
  topic: keywords
subject: політичний процес
  topic: keywords
subject: повномасштабна російсько-українська війна
  topic: keywords
subject: європейська інтеграція
  topic: keywords
creator: Віра Бурдяк
creator: Тетяна Федорчак
rights: Авторське право (c) 2025 Віра Бурдяк, Тетяна Федорчак (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 227
ending page: 246
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.227-246

Кібербезпека та стійкість в структурі цифрової політики країн Вишеградської групи
type: item
description: У статті здійснений порівняльний аналіз кібербезпеки та стійкості в структурі цифрової політики країн Вишеградської групи (Польщі, Чехії, Словаччини та Угорщини). Доведено, що Спільним для національних моделей кібербезпеки та цифрової стійкості країн Вишеграду є прагнення інтегрувати власні політики у стратегічні рамки «Цифрового десятиліття» ЄС, де кіберзахист розглядається як ключовий чинник легітимності цифрової демократії. Усі країни визнають кібербезпеку стратегічним пріоритетом, поєднуючи інституційні реформи, правову гармонізацію та освітні програми для громадян і бізнесу. Вони поступово вибудовують інституційну координацію, створюють спеціалізовані центри та механізми реагування на інциденти, а також інвестують у розвиток цифрових навичок, що формує культуру відповідальності та довіри до цифрових інституцій. Обґрунтовано, що специфіка кожної національної (польської, чеської, словацької, угорської) моделі кібербезпеки та цифрової стійкості полягає у різних акцентах і політичних контекстах, які визначають їхню роль у структурі цифрової політики. Польська модель вирізняється системністю та багаторівневістю, вона поєднує законодавчі реформи, інституційну координацію та масштабні освітні програми, що створює цілісну архітектуру цифрової стійкості. Чеська модель має особливість у високій суспільній обізнаності та активній участі бізнесу, що формує підґрунтя для демократичної участі громадян у цифровому середовищі. Угорська модель відрізняється подвійним характером: з одного боку, вона демонструє прогрес у впровадженні європейських стандартів і технологічних рішень, а з іншого, функціонує в умовах авторитарного режиму, де кібербезпека використовується не лише як інструмент захисту, але й як механізм контролю над суспільством. Специфіка словацької моделі кібербезпеки та цифрової стійкості полягає у поєднанні відносно низького рівня інцидентів у корпоративному секторі з високим рівнем суспільного запиту на посилення захисту цифрових послуг.
subject: Статті
  topic: section
subject: цифрова політика
  topic: keywords
subject: цифрова трансформація
  topic: keywords
subject: цифрова демократія
  topic: keywords
subject: кібербезпека
  topic: keywords
subject: стійкість
  topic: keywords
subject: Вишеградська група
  topic: keywords
subject: Європейський Союз
  topic: keywords
subject: Польща
  topic: keywords
subject: Словаччина
  topic: keywords
subject: Угорщина
  topic: keywords
subject: Чехія
  topic: keywords
creator: Наталія Ротар
rights: Авторське право (c) 2025 Наталія Ротар (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 205
ending page: 226
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.205-226

Особливості функціонування органів публічної влади в Україні в умовах воєнного стану: проблема легітимності
type: item
description: Стаття присвячена виявленню особливостей функціонування органів публічної влади в Україні в умовах воєнного стану. Органи публічної влади включають органи місцевого самоврядування та органи державної влади (виконавча влада). В Україні в умовах війни формуються нові практики взаємодії між органами публічної влади (місцеве самоврядування та державна влада), з одного боку, та між громадянським суспільством і публічною владою – з іншого боку. Суттєво змінився тип взаємодії у формуванні регіональної політики між місцевими депутатами (органи місцевого самоврядування) та місцевими військовими адміністраціями (органи державної влади). Наразі немає однакових практик взаємодій по всій Україні між органами публічної влади. Адже в залежності від статусу території (фронтова, прифронтова, віддалена від фронту) трансформуються і механізми взаємодії між органами публічної влади. Окрім того, важливою проблемою у функціонуванні органів публічної влади в Україні в умовах воєнного стану стає проблема легітимності владних органів. За відсутності можливостей в умовах війни перезавантаження владної системи шляхом виборів дуже важливою є проблема розроблення стратегій легітимації владних інституцій. З боку структур громадянського суспільства існує високий запит до органів публічної влади стосовно формування національно-патріотичної політики. Отже, органам публічної влади слід розробляти стратегії щодо посилення національної ідентичності (не регіональної). Відповідно, національна ідентичність здатна стати вагомим чинником для легітимації владних органів в умовах відсутності виборів.
subject: Статті
  topic: section
subject: публічна влада
  topic: keywords
subject: органи місцевого самоврядування
  topic: keywords
subject: органи державної влади
  topic: keywords
subject: публічне управління
  topic: keywords
subject: воєнний стан
  topic: keywords
subject: легітимність
  topic: keywords
subject: громадянське суспільство
  topic: keywords
subject: національна ідентичність
  topic: keywords
subject: демократія
  topic: keywords
subject: Україна
  topic: keywords
creator: Галина Куц
creator: Ірина Пересипкіна
creator: Юрій Куц
rights: Авторське право (c) 2025 Галина Куц, Ірина Пересипкіна, Юрій Куц (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 194
ending page: 204
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.194-204

Превентивна медіація як різновид посередницьких технологій в політиці
type: item
description: У статті розкрито специфіку превентивної медіації і накреслено можливості її застосування у сфері публічної політики. Зазначено, що превентивна медіація має універсальне застосування, проте надзвичайно великого значення вона набуває у сфері публічної політики під впливом впровадження концепції належного урядування. Показано, що, за Ж.-Ф. Сіксом, медіація представлена такими видами: творча медіація, яка спрямована на створення нових відносин і взаємовигідних рішень; оновлююча медіація, яка покликана покращувати наявні відносини, якщо вони були погіршені або перервані; лікувальна медіація, яка вирішує вже існуючий конфлікт; превентивна медіація, яка запобігає конфліктам ще на етапі потенційного протистояння, коли сторони ще зберігають конструктивні відносини. З’ясовано, що Д. Хойки як ключовий принцип превентивної медіації виокремлює проактивне лідерство, що містить такі інструменти: відкрите спілкування, емпатію та пошук спільної мови. Цей принцип і відповідні інструменти опоненти можуть розірвати цикл ескалації та працювати над досягненням взаємовигідних результатів. Визначено, шо у сфері публічної політики превентивна медіація функціонує на метасистемному, інституціональному, секторальному та інтерперсональному рівнях. Доведено, що превентивна політична медіація найбільш ефективна в адміністративній діяльності та державній службі, міждержавних та міжурядових конфліктах, судових / позасудових спорах, політичній діяльності та публічній комунікації, воєнний та постконфліктний періоди.
subject: Статті
  topic: section
subject: медіація
  topic: keywords
subject: превентивна (профілактична) медіація
  topic: keywords
subject: концепція превентивної медіації Ж.-Ф. Сікса
  topic: keywords
subject: концепція проактивного лідерства Д. Хойки
  topic: keywords
subject: публічна політика
  topic: keywords
subject: превентивна політична медіація
  topic: keywords
creator: Каміль Примаков
rights: Авторське право (c) 2025 Каміль Примаков (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 181
ending page: 193
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.181-193

Цифровізація міжнародних відносин як чинник сталого розвитку України
type: item
description: У даній статті детально викладено стратегію реалізації Україною пунктів Цілей сталого розвитку ООН (SDG) в контексті протидії інформаційно-гібридним маніпуляціям пропаганди РФ у кібернетичній і телекомунікаційній мережі Інтернет, що загрожує глобальній стабільності, громадянському егалітаризму, конструктивному співробітництву, інклюзивності та мирному співіснуванню. Висвітлено результати діяльності органів влади України для забезпечення функціонування міжнародних агенцій «Stop Russia Channel», «Vox Ukraine», «Euromaidan Press», «Інтерньюз-Україна», «Lets Data», «ТЕКСТИ», «Inform Napalm», «Чесно», «Ukraine Crisis Media Center» (UCMC), «Stop Fake», «VoxCheck», «Детектор медіа», «Fact Check-Ukraine» та «Гра слів», інтегрованих до науково-освітніх програм Цілей сталого розвитку ООН (SDG) з диверсифікації компетенцій суспільства в області спростування дезінформаційних матеріалів Росії. Комплексно проаналізовано нормативно-правовий фундамент втілення владою України інструкцій Цілі №4, 10, 16, 17 Цілей сталого розвитку ООН (SDG) у вимірі оптимізації цифрової інфраструктури розвінчання дезінформації Москви, з метою реформування транснаціонального діалогу на передбачених ООН доктринах цивілізаційної віртуальної толерантності, рівноправності, високого рівня освіченості, обопільної раціональної вигідності та прагматичності міждержавної кооперації. Охарактеризовано підсумки імплементації колегіальних проектів України, ЄС та НАТО в рамках Цілей сталого розвитку (SDG) для оновлення мережі кібербезпеки та фільтрації цифрового контенту ЗМІ, репозиторіїв, соціальних додатків і сервісів електронної комунікації від фіктивних дискредитаційних кампаній РФ методом експлуатації концернів «Foto Forensics», «Skeptive», «Lazy Truth», «Rev Eye Reverse Image Search», «Trooclick», «Truth Goggles», «Image Edited?», «Setting the Record Straight» та «Who stole my pictures».
subject: Статті
  topic: section
subject: дезінформаційні гібридні операції
  topic: keywords
subject: Цілі сталого розвитку ООН (SDG)
  topic: keywords
subject: цифрова пропаганда
  topic: keywords
subject: маніпуляції
  topic: keywords
subject: ЗМІ
  topic: keywords
subject: електронні комунікаційні системи
  topic: keywords
subject: спростування
  topic: keywords
subject: міжнародний імідж
  topic: keywords
subject: деструктивний вплив
  topic: keywords
creator: Ігор Іщенко
creator: Іван Котов
rights: Авторське право (c) 2025 Ігор Іщенко, Іван Котов (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
date: 2025-12-17
publication date: 2025-12-17
starting page: 165
ending page: 180
doi: 10.31861/mediaforum.2025.17.165-180