Науковий вісник Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича. Серія: Германська філологія
У збірнику вміщено статті, де розглянуто актуальні питання когнітивної та комунікативної лінгвістики, лінгвістики тексту, дискурсології, семантики, перекладознавства та методики викладання іноземних мов.
Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича
АНГЛІЙСЬКА ПЕЙОРАТИВНА ЛЕКСИКА ТА ОСОБЛИВОСТІ ЇЇ ПЕРЕКЛАДУ
Стаття присвячена встановленню специфіки поняттєво-термінологічного поля, пов’язаного з образливою лексикою обмеженого вжитку, та виявленню семантичних і прагматичних відмінностей між такими лінгвістичними категоріями, як пейоратив, інвектива та обсценізм. Актуальність дослідження зумовлена відсутністю чіткої уніфікованої класифікації цієї лексики в українській та зарубіжній гуманітаристиці, що створює термінологічну полісемію і перешкоджає коректному аналізу вербальної агресії, емоційності та етичних маркерів у мовленні. У межах дослідження проведено огляд праць українських (Л. О. Білоконенко, О. Є. Голод, А. С. Овсієнко, Л. О. Ставицька, М. Р. Ткачівська та ін.) та зарубіжних (E. Castroviejo, R. Finkbeiner, P. Liviu, M. Popa-Wyatt та ін.) мовознавців, що дозволило систематизувати наявні підходи до визначення, функцій і семантики образливої лексики. З’ясовано, що пейоративна лексика є найбільш широкою категорією, яка охоплює одиниці з негативною конотацією, але не обов’язково спрямовані на пряму образу адресата. Інвектива, на відміну від пейоратива, характеризується інтенційною спрямованістю на приниження або агресивне висловлення, тоді як обсценізми становлять підклас табуйованої лексики, що виходить за межі соціально прийнятних норм спілкування. Особливу увагу приділено ролі контексту в актуалізації пейоративного значення, що дозволяє виділити абсолютні та релятивні пейоративи. У статті також подано узагальнену класифікацію пейоративної лексики за критерієм контекстуального застосування, що становить практичну цінність для подальших перекладознавчих розвідок. Отримані результати підтверджують необхідність подальшого розроблення єдиної терміносистеми для вивчення образливої лексики, зокрема в перекладі художнього дискурсу, де така лексика відіграє важливу роль у створенні соціолінгвістичної та культурної реалістичності тексту.
ЛЕКСЕМИ СВІТЛА У РОМАНІ Ф. ПЕРЕТТІ ВІЗИТ: СТРУКТУРНО-СЕМАНТИЧНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ
У статті здійснено структурно-семантичний аналіз мовних засобів, що позначають світлові явища у романі Ф. Перетті «Візит». Вибір роману Ф. Перетті «Візит» зумовлений його глибокою символікою та насиченістю лексемами світла, що відображають боротьбу добра і зла, віри та сумніву. Твір є показовим прикладом сучасного релігійного письма, у якому світло набуває як фізичного, так і метафоричного значення. Це робить роман придатним для структурно-семантичного аналізу лексем, що формують морально-філософську й духовну концепцію твору. Метою дослідження є виявлення та опис лексико-семантичних, морфологічних і синтаксичних особливостей функціонування лексем, пов’язаних зі світлом, у структурі художнього тексту. Методологія базується на комплексному поєднанні кількісного та якісного аналізу. Використано методи лексико-семантичного групування, морфологічної характеристики та синтаксичного контекстуального аналізу, що дозволяє простежити, як різні мовні форми відображають семантичні відтінки, стилістичні функції та емоційну забарвленість образу світла. Результати дослідження показали, що лексеми світла виконують багатофункціональну роль: вони формують атмосферу, підкреслюють психологічний стан персонажів та несуть символічне навантаження, пов’язане з духовними або моральними аспектами твору. Морфологічна гнучкість світлових лексем (їхнє функціонування як іменників, прикметників чи дієслів) дозволяє авторові варіювати динаміку описів та ефективно впливати на емоційний тон тексту. Встановлено, що лексеми світла у романі Ф. Перетті не лише забезпечують образність і створюють атмосферу, але й виконують важливу сюжетотворчу роль, інтегруючи естетичну, символічну та психологічну площину художнього світу. Перспективи подальших досліджень вбачаються у зіставному аналізі лексем на позначення світла в текстах інших сучасних англомовних письменників; у поглибленому когнітивно-семантичному розгляді концепту світла в художній прозі; а також у застосуванні корпусних і статистичних методів для вивчення типових колокацій і дискурсивних моделей у масштабних літературних корпусах.
НОМІНАТИВНЕ ПОЛЕ КОНЦЕПТУ PSYCHOTRAUMA В АНГЛОМОВНОМУ НАУКОВОМУ ДИСКУРСІ
Статтю присвячено реконструкції номінативного поля концепту PSYCHOTRAUMA в англомовному науковому дискурсі з метою детального опису його внутрішньої структури, смислової організації та принципів термінологічної репрезентації. Метою дослідження є виявлення лексичних одиниць, що вербалізують феномен психотравми в академічному середовищі, а також моделювання їхньої ієрархії відповідно до ядерно-периферійної структури, що дозволяє відтворити системні закономірності концептуалізації цього багатовимірного явища. Методологічну основу становлять структурно-семантичний, контекстуально-інтерпретаційний, компонентний і порівняльний аналізи, реалізовані в межах інтратекстуального та транстекстуального рівнів моделі DIMEAN, що забезпечило комплексний підхід до аналізу номінативного матеріалу. Емпіричну базу формує корпус із 868 номінативних одиниць, відібраних шляхом суцільного аналізу повного тексту наукової статті Road to resilience: From traumatic experiences to psychopathologies (2022), яка репрезентує сучасні тенденції психотравматологічних досліджень і містить значний масив релевантної термінології. У результаті опрацювання матеріалу сформовано 21 лексико-тематичну групу, інтегровану у шість макрополів, що відображають ключові напрями концептуалізації психотравми: етіологічні та контекстуальні чинники, психопатологічні наслідки, механізми резилієнтності, діагностичні підходи, терапевтичні інтервенції та соціокультурні детермінанти. Внутрішня структура номінативного поля демонструє чітку диференціацію між ядром, ближньою та дальньою периферією: ядро охоплює дефініційно стабільні терміни, ближня периферія конкретизує структурні й клінічні характеристики травми, тоді як дальня периферія включає інтерпретаційні та контекстуально марковані номінації, що відображають міждисциплінарні підходи до опису феномену.
Метою дослідження є встановлення прийомів перекладу назв англомовних кінофільмів українською мовою та виявлення факторів, що впливають на їх ефективність і сприйняття аудиторією. Дослідження базується на комплексному підході, що поєднує лінгвістичний, культурний, психолінгвістичний та маркетинговий аспекти. Використані методи включають порівняльний аналіз оригінальних і перекладених назв, класифікацію стратегій перекладу, а також аналіз практики локалізації та маркетингових досліджень. Результати показали, що ефективні переклади поєднують точність передачі смислу оригіналу з культурною адаптацією та врахуванням локальних мовних особливостей. Успішні приклади демонструють використання стратегій модифікації, транскреації та культурної адаптації, що забезпечує зрозумілість, запам’ятовуваність та емоційну привабливість назв для української аудиторії. Аналіз еволюції перекладу назв кінофільмів протягом останніх чотирьох десятиліть свідчить про зростання креативності, стислості та стилістичної привабливості перекладів. Важливу роль у сучасному процесі відіграють маркетингові дослідження, взаємодія з фокус-групами та використання соціальних медіа для оперативного зворотного зв’язку. Новизна дослідження полягає у комплексному поєднанні лінгвістичних, психолінгвістичних, культурних та маркетингових аспектів перекладу, що дозволяє не лише оцінити ефективність перекладів, а й прогнозувати тенденції їх розвитку.
ОСОБЛИВОСТІ ВИКОРИСТАННЯ ФРАЗЕОЛОГІЧНИХ ОДИНИЦЬ У АНГЛОМОВНИХ ПІСНЯХ
Стаття присвячена аналізу особливостей функціонування фразеологічних одиниць у англомовних піснях як одному з найпоширеніших сучасних форматів масової комунікації. У дослідженні визначено провідні структурно-семантичні моделі фразеологізмів, простежено їхню прагматичну роль та встановлено специфіку впливу на емоційний та смисловий рівень сприйняття слухачів. Методологічну основу становлять дескриптивний, контекстуальний, кількісний, функціонально-стилістичний та порівняльний та інтерпретаційно-культорологічний методи аналізу. Результати дослідження підтверджують, що використання фразеологізмів у пісенному дискурсі сприяє поглибленню образності, формуванню асоціативних зв’язків і підсиленню емоційного впливу. З’ясовано, що найбільш характерними є одиниці з метафоричним підґрунтям, які відображають внутрішній стан людини, концепти свободи, боротьби та кохання. Перспективу подальших досліджень убачаємо у розширенні корпусу аналізу та залученні перекладознавчого аспекту.
ВИКОРИСТАННЯ ПОДКАСТІВ ДЛЯ ЗАПРОВАДЖЕННЯ ДИФЕРЕНЦІЙОВАНОГО ПІДХОДУ В РОЗВИТКУ КОМПЕТЕНТНОСТІ СЛУХАННЯ НА ЗАНЯТТЯХ НІМЕЦЬКОЇ МОВИ ЯК ІНОЗЕМНОЇ
Стаття присвячена дослідженню використання подкастів у процесі запровадження диференційованого підходу в розвитку компетентності слухання на заняттях з німецької мови як другої іноземної у вищій школі. У роботі застосовано експериментальний метод, який передбачає використання диференційованих завдань на основі автентичних аудіоматеріалів. Аналізуються підходи та прийоми, що допомагають викладачам інтегрувати подкасти у навчальний процес з урахуванням індивідуальних особливостей студентів. Наведено приклади завдань, спрямованих на розвиток навичок розуміння автентичної німецької мови, розширення лексичного запасу, а також формування вмінь інтерпретації почутого. Особлива увага приділяється мотиваційним і когнітивним факторам, що підвищують якість засвоєння другої іноземної мови. Результати пробного навчання засвідчили, що систематичне застосування подкастів із варіативними завданнями сприяє суттєвому підвищенню рівня слухової компетентності студентів, збільшує їхню зацікавленість у навчанні, а також розвиває навички самостійної роботи з автентичними матеріалами. Крім того, такий підхід стимулює розвиток міжкультурної обізнаності, що є важливим компонентом професійної підготовки майбутніх фахівців. Таким чином, інтеграція подкастів у навчальний процес дозволяє ефективно реалізовувати принципи диференціації, підтримувати індивідуальний підхід і сприяє формуванню ключової іншомовної компетентності – уміння слухати та розуміти автентичне мовлення.
ПОЕТИКА ВІЙНИ У ПЕРЕКЛАДІ: АНАЛІЗ ВІДТВОРЕННЯ УКРАЇНСЬКОЇ ВОЄННОЇ ЛІРИКИ В АНТОЛОГІЇ "DEN KRIEG ÜBERSETZEN"
Стаття присвячена всебічному аналізу перекладу сучасної української воєнної поезії німецькою мовою на матеріалі антології "Den Krieg übersetzen" (2024). У центрі уваги – специфіка лінгвостилістичного відтворення поетичного дискурсу війни, який поєднує документальність, емоційну напруженість та високу метафоричність. Дослідження ґрунтується на порівняльному аналізі оригіналів і перекладів віршів Вікторії Амеліної, Юрія Бондарчука, Дарини Гладун та Елли Євтушенко. Проаналізовано ключові перекладацькі стратегії – буквальний переклад, модуляцію, транспозицію, компресію, адаптацію культурних алюзій та стилістичну еквівалентність. Особливу увагу приділено передачі метафорики, інверсій, синекдох, алітерацій, асонансів, ритміки та інтонації, що формують емоційно-образну структуру воєнної лірики. Результати дослідження демонструють, що переклад воєнної поезії є багатовимірним процесом, у якому необхідно зберегти не лише смисл, а й культурний контекст, експресію та документальний характер тексту. Перекладачі антології прагнуть передати авторський голос і водночас адаптувати поезію до німецькомовного культурного простору, зберігаючи її художню цілісність. Показано, що переклад воєнної лірики має не лише філологічний, а й етичний вимір, оскільки торкається тем національної пам’яті, травматичного досвіду та колективної ідентичності. Антологія "Den Krieg übersetzen" сприяє міжнародній рецепції української поезії про війну й утверджує переклад як акт культурної солідарності та засіб донесення правди про український досвід війни.
ВПРОВАДЖЕННЯ ІНСТРУМЕНТІВ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ У СФЕРУ НАВЧАННЯ ПИСЬМОВОГО ПЕРЕКЛАДУ
Стаття присвячена дослідженню методів упровадження інструментів штучного інтелекту (ШІ) у процес навчання письмового перекладу наукових і фахових текстів аграрного спрямування. У центрі дослідження – аналіз того, як цифрові технології, зокрема програми перекладу на основі ШІ та системи комп’ютерної підтримки перекладу (CAT), можуть сприяти розвитку перекладацької компетентності у студентів закладів вищої освіти. Метою роботи є оцінювання ефективності, доцільності та педагогічного потенціалу інтеграції таких інструментів у навчальні курси з письмового перекладу, а також виявлення труднощів і обмежень, що супроводжують їх використання. Об’єктом дослідження є процес навчання письмового перекладу у закладах вищої освіти в умовах цифрової трансформації освітнього середовища. Предметом дослідження виступає використання програм перекладу, заснованих на штучному інтелекті, інструментів CAT та генеративних застосунків ШІ, таких, як системи машинного перекладу, управління термінологією та великі мовні моделі – у професійній підготовці майбутніх перекладачів і фахівців аграрної галузі. Особливу увагу приділено перекладу німецькомовних науково-технічних текстів із тематики агрономії, тваринництва та природокористування українською мовою. У роботі проаналізовано методичні підходи до інтеграції технологій штучного інтелекту в освітню практику, наголошено на необхідності збереження балансу між розвитком людської перекладацької компетентності та автоматизованою підтримкою. Результати дослідження показують, що вдумливе поєднання традиційних методів навчання з сучасними інструментами ШІ сприяє підвищенню точності перекладу, швидкості виконання завдань і мотивації студентів, що, у свою чергу, підвищує загальну ефективність професійної мовної підготовки.
інструменти комп’ютерної підтримки перекладу (CAT)
КУЛЬТУРНО-ЛІНГВІСТИЧНІ АСПЕКТИ ПЕРЕКЛАДУ МЕТАФОР У РЕКЛАМІ
У статті розглянуто специфіку перекладу метафори в рекламному дискурсі в англійсько-українській та англійсько-німецькій мовних парах. Мета дослідження полягала у виявленні типових перекладацьких проблем та стратегій відтворення метафоричних конструкцій у перекладі рекламних слоганів, а також у визначенні ступеня збереження їхнього прагматичного та емоційного потенціалу. Матеріалом дослідження слугували 50 метафоричних слоганів міжнародних брендів зі сфер моди, харчової промисловості, автомобілебудування, електроніки, тютюнових виробів і послуг, а також їхні переклади українською та німецькою мовами. Методологія дослідження ґрунтується на поєднанні порівняльно-зіставного методу, який дав змогу встановити подібності й відмінності між оригінальними й перекладеними слоганами; когнітивно-дискурсивного аналізу для ідентифікації концептуальних метафор; лінгвокультурологічного підходу для визначення впливу культурних кодів на перекладацькі рішення; дескриптивного та контекстуального аналізів для опису мовних засобів і прагматичних особливостей слоганів. У результаті проведеного дослідження встановлено, що провідними стратегіями перекладу метафор є точна відповідність та адаптація. У німецькомовних рекламних кампаніях поширеним є використання англомовних слоганів без перекладу, хоча статистика засвідчує часткове або повне нерозуміння таких метафор серед реципієнтів. Українські переклади характеризуються більшою орієнтацією на культурну адаптацію, яка дозволяє забезпечити природність звучання та ефективність комунікативного впливу. У низці випадків застосування неметафоричної парафрази дає змогу зберегти зміст слогану, проте часто призводить до втрати креативності й образності, що знижує рекламний ефект. Результати дослідження підтверджують, що метафора є ключовим інструментом емоційного та когнітивного впливу в рекламі, а її успішний переклад можливий лише за умови врахування мовних, культурних і прагматичних чинників.
ЛІНГВОУНІВЕРСОЛОГІЧНІ ЗАКОНОМІРНОСТІ ФУНКЦІОНУВАННЯ АНГЛІЙСЬКИХ ЗАПОЗИЧЕНЬ У СУЧАСНІЙ ІТАЛІЙСЬКІЙ МОВІ (НА МАТЕРІАЛІ НОВИН)
У статті здійснено комплексне дослідження функціонування англіцизмів у сучасному італійському медіадискурсі в межах універсологічно-синергетичної парадигми. Проаналізовано, як англомовні запозичення інтегруються у багаторівневу структуру дискурсивної реальності та виконують функцію маркерів соціокультурних трансформацій. Об'єктом аналізу виступають лексеми, що актуалізують когнітивні, аксіологічні та ідентифікаційні зрушення у мовній картині світу сучасної Італії. Здійснено типологію англіцизмів за рівнями універсологічної моделі. Особливу увагу приділено феномену біфуркацій (точок вибору між альтернативними векторами культурного розвитку) та ролі англіцизмів у кодуванні таких зрушень. Показано, що англомовні запозичення функціонують не лише як лінгвістичні інновації, а як носії нових моделей поведінки, мислення і соціальної взаємодії. Дослідження засвідчує, що мовна глобалізація виявляється не як уніфікація, а як динамічна взаємодія локального і глобального, що породжує нові смислові конфігурації.
АВТОРСЬКА ТЕРМІНОЛОГІЯ У НІМЕЦЬКОМОВНОМУ ФІЛОСОФСЬКОМУ ДИСКУРСІ
У статті досліджується специфіка авторської термінології у німецькомовному філософському дискурсі на матеріалі творів Іммануїла Канта, Георга Вільгельма Фрідріха Геґеля та Мартіна Гайдеґґера. Мета дослідження полягає в ідентифікації та аналізі лексико-семантичних особливостей філософської терміносистеми з урахуванням двох рівнів: рівня вираження (лексико-граматичні структури) та рівня змісту (концептуальні структури). Методологія дослідження включає лінгвістичний аналіз філософських текстів, корпусний аналіз з використанням програмного забезпечення BootCat, частотний аналіз термінологічних одиниць та семантико-концептуальний аналіз ключових лексем. Основні результати демонструють, що німецькомовний філософський дискурс характеризується активним неологізмотворенням через композиційну морфологію, переосмисленням повсякденних лексем, високим ступенем абстракції понять та авторською специфікою семантичного наповнення термінів. Детальний аналіз лексеми “ідея” у творах Канта та Геґеля виявив принципову неідентичність концептуального змісту однакових термінів у різних філософських системах. Дослідження доводить, що мова у філософському дискурсі функціонує не лише як засіб вираження думки, а як активний інструмент конституювання нових концептуальних структур та форма самого мислення. Висновки підтверджують, що філософський дискурс створює власний семантичний порядок, у якому відбувається постійна реконцептуалізація дійсності через мовні засоби.
СЛОВОТВІРНІ АФІКСИ ТЕРМІНІВ КІБЕРБЕЗПЕКИ В СИСТЕМІ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ
У статті проаналізовано морфологічну структуру та словотвірні моделі англомовної термінології кібербезпеки в системі сучасної англійської мови з акцентом на продуктивності та семантичних функціях афіксів. У дослідженні використано методи морфологічного, структурного і кількісного аналізу для виявлення продуктивних афіксальних моделей, а також описовий і компонентний методи для інтерпретації семантичних та функціональних ролей досліджуваних афіксів в англомовній термінології кібербезпеки. На основі аналізу 4000 лексичних одиниць із англо-українського термінологічного словника, що слугував матеріалом дослідження, було встановлено, що суфіксація є найпродуктивнішим способом творення термінів у цій галузі знань, охоплюючи майже половину всіх словотвірних процесів. Найчастотнішими є суфікси -ion, -ity, -er, -ment, -al, -ic, -ing, -ed, які виражають процесуальні, якісні та результативні значення. Префіксація, хоча й виявилася менш поширеною серед досліджуваних термінів, демонструє широку семантичну варіативність за рахунок уживання in-, re-, de-, pro-, proto- тощо, що позначають напрямок дії, повторення або заперечення. Особливу увагу приділено афіксоїдам cyber-, crypt-, anti-, mal-, які набули статусу термінотворчих маркерів і відображають ключові концептуальні опозиції «захист – загроза» та «безпека – ризик». Зроблено висновок, що морфемна система англомовної термінології кібербезпеки є динамічною, відкритою до розширення шляхом комбінації афіксальних і композитних моделей. Словотвірні механізми виконують не лише номінативну, а й когнітивно-культурну функцію, репрезентуючи мовне осмислення цифрової безпеки в сучасній англійській мові.
ТЕРМІНИ ТА ДИСКУРС ІНКЛЮЗИВНОЇ ОСВІТИ У БРИТАНСЬКИХ УНІВЕРСИТЕТАХ
У статті розглянуто особливості термінології та дискурсу інклюзивної освіти у вищій школі Великої Британії. Проаналізовано ключові поняття, що формують сучасне розуміння інклюзії в освітньому середовищі університетів, зокрема такі, як diversity, equity, accessibility, inclusive learning environment. Методологічну основу становить дискурс-аналіз і порівняльне вивчення академічних та політичних текстів, що визначають принципи інклюзії у британських університетах. Визначено специфіку використання інклюзивної лексики в академічному дискурсі, а також простежено взаємозв’язок між мовними засобами та ціннісними орієнтирами освітньої політики. Результати дослідження свідчать, що дискурс інклюзії сприяє розвитку соціально відповідальної академічної культури, посиленню інституційної підтримки студентів з різними освітніми потребами та реалізації принципів рівності й доступності у вищій освіті.
ОБРАЗ КАСАНДРИ ЯК МЕТОНІМІЯ «ІНШОГО»: ІМАГОЛОГІЧНА РЕПРЕЗЕНТАЦІЯ ГУЦУЛІВ У РОМАНІ «ТОРІШНІЙ СНІГ» ҐРЕҐОРА ФОН РЕЦЦОРІ
У статті проаналізовано образ Касандри як збірний імагологічний портрет гуцулів у романі «Торішній сніг» (Schnee von Gestern, 1989) класика німецькомовної літератури, уродженця Чернівців Ґреґора фон Реццорі (1914–1998). У книзі описано дитинство та юність наратора – переїзди й розʼєднання родини, спричинене Першою світовою війною, повернення й ранні роки у Чернівцях, взаємини з найближчим оточенням. Він привертає увагу реципієнта до етапів формування власного світогляду, естетичних смаків, вироблення політичної та громадянської позиції, усвідомлення привілейованості й соціального розшарування; важливу роль відіграла мовна й культурна взаємодія з представниками інших етносів. Годувальниця оповідача, прототипом якого є сам автор, – це втілення фізичного земного начала (на противагу до аристократичного світу австрійської родини). Він ототожнює няню з етнічною групою, яка проживає в Карпатах, відтак розширює закріплений у памʼяті образ Касандри до метонімійного опису гуцулів як ізольованого, закоріненого у традиції етносу, який існує за власними архаїчними звичаями. Аналізуючи героїню та її взаємодію з оточенням, ми покликаємось на фікційну дійсність художнього твору, що має нашарування суб’єктивних чинників, які впливали на автора у процесі написання роману. Глибинний внутрішній звʼязок, що виник між нею та оповідачем, упродовж багатьох років – до моменту остаточної сепарації – формував його світогляд, мовленнєві та поведінкові звички. У книзі частково описано явище переходу няні (в свідомості наратора) з категорії «інша» в категорію «чужа» під впливом сімʼї. У творі відсутнє пояснення мотивації вибору екзотичного прізвиська для годувальниці, яка, на позір, не має нічого спільного з легендарною провидицею. Архетип Касандри втілено в образі матері наратора – хворобливої, тривожної й чутливої до будь-яких подразників жінки, яка віщувала негаразди. Для опрацювання літературного портрету героїні-гуцулки ми звертаємось до питання її походження, розглядаємо специфіку мовлення, фізичні, психологічні, моральні та духовні характеристики, а також її взаємодію з оповідачем.
ВИКОРИСТАННЯ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ У ВИВЧЕННІ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ ЯК ДРУГОЇ
У статті досліджується вплив використання інструментів штучного інтелекту на процес вивчення англійської мови як другої іноземної у вищій школі. Актуальність теми роботи зумовлена зростаючою тенденцією використання студентами інструментів ШІ для виконання домашніх завдань, створення презентацій, написання текстів та організації інших аспектів навчального процесу. Метою дослідження є аналіз рівня використання інструментів ШІ студентами, його вплив на формування мовних компетентностей та виокремлення ключових переваг і ризиків. У роботі застосовані метод анкетування з використанням шкали Лайкерта, а також кількісний, якісний і порівняльний аналіз. Опитування складалося з 5 блоків запитань і кейсів. 122 студенти економічного факультету і факультету педагогіки, психології та соціальної роботи були залучені в опитування. Результати дослідження засвідчили, що всі респонденти використовують ШІ у навчанні англійської мови. Найчастіше ШІ застосовується для перекладу, підготовки усних висловлень, написання текстів, створення презентацій та опрацювання граматики. Найпопулярнішими інструментами є ChatGPT, Google Translate, Grammarly та Canva AI. Дані самооцінювання показують, що студенти вважають ШІ ефективним і зручним інструментом, який підвищує швидкість виконання завдань, проте більшість респондентів вважає, що ШІ не впливає на їхню мотивацію та розвиток мовленнєвих навичок. Серед ризиків респонденти відзначають залежність від технологій, можливі помилки ШІ, зниження критичного мислення та загрозу академічній доброчесності. Висновки дослідження підтверджують, що студенти активно використовують різні ШІ технології у повсякденній навчальній практиці; використання ШІ у вивченні англійської мови підвищує ефективність навчання, особливо у сфері письма, лексики, виконанні домашніх завдань та самостійної роботи. Однак, незважаючи на очевидні переваги, існують ризики надмірної залежності, зниження академічної доброчесності та послаблення критичного мислення. ШІ має значний дидактичний потенціал, однак його застосування потребує педагогічного супроводу та усвідомленого використання. Тому інтеграція ШІ в освітній процес має бути виваженою, контрольованою та педагогічно обґрунтованою.
ІМЕНА У ДРАМАТУРГІЇ ВІЛЬЯМА ШЕКСПІРА: СЕМАНТИКА, ГЕНДЕРНІ МАРКЕРИ ТА ПЕРЕКЛАД
У статті досліджується антропонімічна система п’єс Вільяма Шекспіра як складне, багатошарове й багатовимірне явище, що поєднує мовну, культурну та художню компоненти авторського задуму. Антропоніми у Шекспіра розглядаються не лише як засоби номінації персонажів, а й як потужні носії смислів, що відображають соціальні, етичні та психологічні риси образів. Дослідження зосереджується на семантичних, етимологічних, стилістичних та культурних функціях імен, які драматург застосовує для створення індивідуалізованих характерів і розкриття глибинного змісту художнього тексту. Спираючись на українські та зарубіжні наукові праці з ономастики, літературної лінгвістики та перекладознавства (О. Карпенко, І. Кулик, Л. Гнатюк, A. Agha, P. McClure, P. Newmark, L. Venuti та ін.), автори аналізують, як вибір імен у п’єсах Шекспіра функціонує у семіотичному, соціальному та естетичному вимірах англійського Ренесансу. Матеріалом слугують трагедії та комедії, серед яких Hamlet, Macbeth, Merry Wives of Windsor і Twelfth Night, or What You Will. Особливу увагу приділено символічному, етимологічному, гендерному та перекладацькому аспектам антропонімів, їхній ролі у відтворенні культурного колориту та комунікативної інтенції автора. Зроблено висновок, що антропонімія Шекспіра глибоко вкорінена в мовну свідомість епохи, виконує функції характеристики, іронії, культурного коду та соціального коментаря, а також репрезентує антропоцентричну парадигму мови й художнього мислення.
МЕТОД ПРОЄКТІВ У ФОРМУВАННІ УСНОЇ МОВЛЕННЄВОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ УЧНІВ НА УРОКАХ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ
У статті представлено результати експериментального дослідження (пробного навчання), спрямованого на перевірку ефективності методу проєктів у процесі формування усної мовленнєвої компетентності учнів восьмого класу відповідно до засад компетентнісного підходу Нової української школи. Метою дослідження було з’ясувати, наскільки проєктна діяльність сприяє розвитку здатності школярів ефективно, зв’язно та впевнено висловлювати свої думки англійською мовою в навчальних ситуаціях, наближених до реального спілкування. У межах експерименту була розроблена й апробована авторська програма проєктної діяльності на тему «Environmental Issues in Our Community» («Екологічні проблеми в нашій громаді»), реалізована протягом трьох послідовних занять. Учні працювали в малих групах, виконуючи низку комунікативно орієнтованих завдань — від збору інформації до створення мультимедійної презентації та публічного виступу англійською мовою. Застосування комплексного підходу до оцінювання, який поєднував рубрику з чітко визначеними критеріями (вимова, зв’язність, залученість аудиторії), спостереження за груповою динамікою та аналіз продуктів діяльності учнів, дозволило зробити висновок про позитивний вплив методу проєктів на розвиток ключових компонентів усної компетентності. Зокрема, зафіксовано зростання рівня впевненості у публічних виступах, покращення показників плавності (fluency) та зв’язності (coherence) мовлення, розширення тематичного словникового запасу, а також активізацію критичного мислення, комунікативних і колаборативних навичок. До головних чинників ефективності методики віднесено автентичність і соціальну значущість тем, структурованість та поетапність навчального процесу, диференційований підхід до учнів і орієнтацію на комунікативну результативність. У статті також запропоновано практичні рекомендації для педагогів щодо впровадження методу проєктів у навчання англійської мови, зокрема стосовно добору змісту, використання цифрових ресурсів для підвищення мотивації та створення підтримувального освітнього середовища, сприятливого для мовного експериментування й творчої самореалізації учнів.
ВИВЧЕННЯ ГРАНИЧНОСТІ У ЗАСВОЄННІ МОВИ ТА ПЕРЕКЛАДІ
Ця стаття досліджує явище граничності або цілеспрямованості подій у мовних конструкціях під час вивчення мови й перекладу, акцентуючи увагу на міжмовних відмінностях між українською та англійською мовами. Ми вивчаємо, як ці відмінності впливають на засвоєння рідної та другої мов, а також на точність перекладу та його обробку. Дослідження виокремлює два основні способи позначення граничності: англійська мова використовує композиційну систему, залежну від властивостей граматичного додатка, тоді як українська, як і інші слов'янські мови, використовує морфологічні маркери, такі як префікси зі значенням завершеності. Результати досліджень, присвячених вивченню рідної мови, свідчать про те, що системи граничності на основі предикатів, як в українській мові, сприяють більш ранньому і точному засвоєнню мови завдяки чіткому морфологічному кодуванню. І навпаки, мови, які маркують граничність композиційно, як наприклад англійська, вимагають інтегрування різних видів інформації, що призводить до більш тривалого процесу засвоєння. Дослідження вивчення другої мови показують, що ті, хто вивчає англійську з мов без детермінантної системи артиклів часто відчувають труднощі з композиційною граничністю. Аналогічно, англомовні студенти, які вивчають українську мову, спочатку покладаються на свої механізми, але з часом набувають предикатної граничності в міру того як їхній рівень володіння мовою зростає. Ці висновки мають важливе значення для перекладознавства.
ВПЛИВ ГЕНЕРАТИВНОГО ШІ НА ВИВЧЕННЯ ІНОЗЕМНОЇ МОВИ
У цій статті розглядається інтеграція генеративних інструментів штучного інтелекту, зокрема ChatGPT, у програми навчання іноземних мов. Завдяки швидкому розвитку штучного інтелекту ці інструменти відкривають нові можливості для вдосконалення процесу вивчення мови через надання початкових варіантів перекладу, роз’яснення словникового запасу та граматичних конструкцій, а також забезпечення зворотного зв’язку в режимі реального часу. Дослідження аналізує потенціал використання AI для покращення ефективності навчального процесу, лінгвістичної точності та культурної адаптації як в академічних, так і в професійних середовищах. На основі комплексного огляду сучасної літератури та практичних вправ у змодельованих мовних сценаріях, у статті висвітлюються переваги та виклики використання AI як інструмента-співпрацівника, а не заміни викладача. Детально обговорюються питання етичного використання, захисту конфіденційності даних та необхідності постредагування машинно згенерованих матеріалів. Отримані результати свідчать про те, що, попри суттєве спрощення процесу навчання завдяки ChatGPT та подібним моделям, роль професійного викладача залишається незамінною для збереження нюансів і контексту. Поєднання AI та людського судження є ключовим для задоволення змінних вимог у навчанні іноземних мов.
КОГНІТИВНА ТА КУЛЬТУРНА ПАРАДИГМИ ЯК КОНТЕКСТ ДЛЯ ПЕРЕКЛАДУ ПОЕЗІЇ З УКРАЇНСЬКОЇ НА АНГЛІЙСЬКУ (НА МАТЕРІАЛАХ ПЕРЕКЛАДУ ВІРШІВ УКРАЇНСЬКОЇ ДІАСПОРИ В КАНАДІ У ВИКОНАННІ ВАТСОНА КІРКОНЕЛА)
Стаття розглядає перекладацькі процедури Ватсона Кірконела, застосовані при перекладі з української на англійську поетичних творів представників української діаспори в Канаді з позицій когнітивного перекладознавства та із взоруванням на культурну парадигму першотворів. Як мету розвідка визначає розкриття процесу переформулювання тексту оригіналу на основі концептуального розуміння перекладачем як способу для створення рівноцінної (у розумінні реципієнта) оригіналу художньої одиниці. Актуальність праці визначає потреба виявити ключові особливості відтворення когнітивної та культурної парадигм у поетичному перекладі з української на англійську. Також при постановці проблеми враховується свіжий, зумовлений браком сучасних досліджень інтерес до висвітлення репрезентації поетичного творчого доробку представників української діаспори в Канаді. Пошуки авторів праці свідчать, що пожвавлений інтерес до діаспорянської літератури у перекладі нині недостатньо, а особливо це стосується вузькоспеціалізованих розвідок, які би зосереджувалися конкретних аспектах процесу художнього перекладу з позицій когнітивного перекладознавства. Щоб досягти поставленої на початку дослідження мети, автори розвідки вдаються до емпіричних методів дослідження, зокрема контент-аналізу, концептуального аналізу та перекладацького трансформаційного. Метою застосування перекладацького аналізу є виявлення і окреслення застосованих Ватсоном Кірконелом процедур. Методом концептуального аналізу, що базується на систематизації поняттєвої сфери конотативно забарвлених одиниць та їхньому співвідношенні із запропонованими перекладачем корелятами, автори визначаються, як застосовані В. Кірконелом перекладацькі процедури сприяли чи не сприяли передачі оригінального концептопростору та закодованого у ньому національному колориті, притаманному для представників української діаспори в Канаді. Згідно з результатами дослідження, автори розвідки доходять до висновку, що застосовані В. Кірконелом процедури є переважно ефективними для створення рівноцінної комунікативної, образної та художньо-естетичної одиниці, що, втім, не скасовує виявлених недоліків у інтерпретації забарвлених національно-культурним колоритом атрибутів першотворів.
СТРАТЕГІЇ ЧИТАННЯ ПРИ СКЛАДАННІ КВАЛІФІКАЦІЙНОГО ІСПИТУ КРОК 1
У статті висвітлено питання читацької компетентності при складанні кваліфікаційного іспиту Крок 1. Мета дослідження ‒ проаналізувати ключові види і стратегії читання, які студенти вищих медичних навчальних закладів можуть застосовувати під час опрацювання англомовних професійно-орієнтованих текстів при підготовці до складання Єдиного державного кваліфікаційного іспиту. У роботі надаються практичні поради та рекомендації щодо ефективного використання іншомовних комунікативних навичок для виконання типових екзаменаційних завдань, які необхідні для розуміння текстів медичного спрямування. Об’єктом дослідження є формування навичок розуміння прочитаного в контексті іспиту Крок 1. Для того, щоб досягнути мети, використовувалися такі методи: загальнонаукові, зокрема теоретико-емпіричні (аналіз наукових статей та методичних матеріалів щодо підготовки до кваліфікаційного іспиту Крок 1), описовий (дослідження стратегій опрацювання медичних англомовних текстів у межах іспиту) та педагогічний (аналіз практичного використання стратегій читання студентами під час підготовки) методи. Описано доцільність включення англійської мови за професійним спрямуванням до фахових іспитів для здобувачів медичних спеціальностей. Проаналізовано структуру субтесту англійською мовою. Визначено основні характеристики тексту та його значення для немовних вищих навчальних закладів. Окреслено три основні етапи читання (дотекстовий, текстовий, післятекстовий) та визначено їхню роль у процесі розуміння інформації. Особлива увага приділена видам читання (ознайомлювальному, переглядовому, вивчаючому) та відповідним стратегіям, таким як пошук опор, швидке читання, сканування й здогадка значення слова, застосування яких сприяє розвитку іншомовної комунікативної компетентності студентів медичних спеціальностей та покращенню їхньої підготовки до іспиту.
СЕМАНТИКА ЖИТЛА ДАВНІХ НІМЦІВ (за матеріалами казок братів Грімм)
Статтю присвячено окресленню семантики житла давніх німців у фольклорній літературі жанру казка, еволюція якого зумовлена позамовними й мовними чинниками. Вибір теми дослідження мотивовано антропоцентричним підходом до розгляду проблем сучасного мовознавства, периферійністю німецької мови як об’єкта дослідження та фрагментарністю спеціальних студій, відповідно. Корпус аналізованого феномену, який укладено методом суцільного вибирання з першого тому сьомого видання збірки братів Грімм ”Kinder- und Hausmärchen“ (1857), складає 382 мовні одиниці. Визначення поняття “житло” апелює до автентичної довідникової літератури на історичній вісі (H. Paul, R. Schützeichel). Встановлено, що житло давніх німців варіює: від природного (дупло дерева, ліс, печера, грот тощо) до штучного (будинок, хатинка, палац, вежа тощо). Семантика житла у фольклорних казках, зібраних і літературно оброблених братами Грімм, розмаїта: позитивна, нейтральна, негативна, невизначена. Достовірні дані про наведену вище семантику отримано шляхом інтегрованої комплексної методики, що містить низку методів і прийомів зокрема й навіть і загальнонаукові (спостереження, аналіз, синтез, узагальнення), парадигмальні (описовий, структурний, функціональний) та спеціальні (контекстуально-інтерпретаційний, семантичний та зіставний аналізи). У результаті проведеної наукової роботи висвітлено тернарну структуру поняття “житло” давніх німців, кваліфіковано його типи, види, функції, виокремлено одиничне та множинне житло так званого “економ-, комфорт-, бізнес-, преміум-класу” з позиції психології та релігії, підтверджено ідею про взаємозв’язок типу житла й культури, виду житла й духовного розвитку людини, функції житла й емоцій індивідуума.
ОСОБЛИВОСТІ ЗАСТОСУВАННЯ ЛЕКСИКО-СЕМАНТИЧНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ У ПЕРЕКЛАДІ ОПОВІДАННЯ ВОЛЬФГАНГА БОРХЕРТА «ХЛІБ»
Стаття присвячена дослідженню використання лексико-семантичних трансформацій, застосованих у процесі перекладу художнього твору, що вирізняється лаконічністю, глибиною змісту та виразною емоційністю і становить особливу складність для перекладу. У статті розглядається безпосередньо саме поняття перекладацькі трансформації, тлумачення якого запропоновано різними вченими; аналізуються підходи до їх класифікації і висвітлюється застосування лексико-семантичних трансформацій у процесі перекладу німецького оповідання В. Борхерта «Хліб», виконаного Володимиром Василюком на українську мову. Вирішення поставлених завдань здійснювалось за допомогою використання таких методів дослідження, як теоретичний та порівняльний аналіз, узагальнення наукової та навчально-методичної літератури з проблем перекладознавства та методика суцільної вибірки для збору мовних фактів. Спираючись на те, що у загальному контексті перекладацькі трансформації є невідʹємною частиною процесу перекладу, що дозволяє забезпечити адекватну передачу змісту і стилю твору, зберігаючи його емоційну та культурну насиченість, у ході аналізу обраного оповідання встановлено, що у процесі перекладу були застосовані різні лексико-семантичні перекладацькі трансформації, а саме вибір варіантного відповідника, контекстуальна заміна, калькування, компресія, декомпресія, пермутація, транспозиція, конкретизація та генералізація, тому було вирішено провести розʹяснення суті кожної окремо, а також додатково були наведені і проаналізовані приклади таких випадків, коли в одному реченні можна спостерігати наявність одночасно декількох лексико-семантичних перекладацьких трансформацій. Підсумовуючи результати проведеного дослідження, можна зробити висновок, що переклад є нелегким процесом, який не обмежується лише механічним перенесенням змісту з однієї мови в іншу, а є творчим процесом, в якому перекладач стає співтворцем тексту. Лексико-семантичні трансформації відіграють головну роль у збереженні комунікативної функції тексту, дозволяючи уникнути буквального перекладу, що може спричинити порушення цілісності або неприродності викладу, тому успішність перекладу безпосередньо залежить від умілого застосування лексико-семантичних перекладацьких трансформацій, які дозволяють зберегти сенс та адаптувати його до особливостей мови перекладу, зберегти стилістичні особливості і більш точно передати зміст.
ВПРОВАДЖЕННЯ “УНІВЕРСАЛЬНОГО ДИЗАЙНУ ДЛЯ НАВЧАННЯ” НА ЗАНЯТТЯХ З ПЕРЕКЛАДУ
Стаття присвячена дослідженню впровадження концепції “Універсальний дизайн для навчання” (УДН) у процес викладання перекладу для студентів бакалаврського рівня. У роботі обґрунтовується актуальність застосування УДН в умовах війни, цифровізації та глобалізації, а також розкриваються переваги інклюзивного, гнучкого навчального середовища. Описано методи дослідження, зокрема аналіз і синтез наукових джерел, метод таксономії, індукції, дедукції та описовий метод. Детально проаналізовано три основні керівні принципи УДН: залучення, подання інформації, дію та вираження. Окрему увагу приділено історії виникнення методології, її нейронауковим засадам та структурній організації. У практичній частині наведено конкретні приклади інтеграції принципів УДН у навчальні заняття з перекладу, з акцентом на підвищення мотивації, розвиток самостійності, творчості та співпраці студентів. Окреслено види роботи на парах з перекладу, де студенти змогли проявити активне залучення і високий рівень мотивації. Сюди належать: переклад з аркуша; переклад промов із бази Speech repository (у ході якого актувуються кінестетичний та слуховий стилі навчання); абзацно-фразовий переклад діалогів та здійснення письмового перекладу згідно з стратегічним підходом “5-step translation process”. У результаті було встановлено, що мотивація студентів зростає при наявності вибору в начальному процесі, алгоритму дій у процесі письмового перекладу та участі у рефлексіях. Стаття доводить ефективність УДН як інструменту створення доступного та результативного освітнього процесу.
ФУНКЦІОНАЛ НЕФІНІТНИХ РЕЧЕНЬ У СУЧАСНІЙ АНГЛІЙСЬКІЙ МОВІ
Людина сьогодення є не лише споживачем, а й виробником продукції – як матеріальної, так і нематеріальної, до останньої з яких відносяться знання, інформація загалом. Темп сучасного життя відбивається у всьому, навіть у темпі отримання та надання інформації, а отже, дослідження ергономічних мовних засобів є дуже актуальним. У статті розглянуто функції нефінітних речень, які є надвичайно економним, виразним способом вербалізації думки в сучасній англійській мові. Припускаємо, що саме цей факт є причиною досить високої частотності нефінітних речень у газетних виданнях. Матеріалом дослідження став корпус із 780 нефінітних речень, дібраних методом суцільної вибірки. Джерелом послугували англійські інтернет-газети The Evening Standard та The Guardian. Новизна цієї розвідки полягає в тому, що зроблена спроба описати нефінітні речення з нефінітною формою дієслова, яка не є частиною предикативної конструкції. Результати дослідження вказують на те, що інфінітивні речення, ing-речення з дієприкметником і герундієм та ed-речення можуть виступати підметами, екстрапонованими підметами, прямими додатками, суб’єктними предикативами, обставинами та комплементами різних типів в залежності від елемента, які вони доповнюють; постмодифікаторами, суплементивними реченнями. Припускаємо, що домінування активних форм інфінітива та ing-форм свідчить про перевагу активної позиції авторів повідомлень у донесенні їх до читача, що, у свою чергу, відбиває особливості менталітету носіїв англійської мови з акцентом на особистій відповідальності.
ЛЕКСИКО-СЕМАНТИЧНА ОРГАНІЗАЦІЯ НІМЕЦЬКОЇ ТЕРМІНОЛОГІЇ ОБЛІКУ ТА АУДИТУ
Стаття присвячена упорядкуванню терміносистеми обліку та аудиту німецької мови, її класифікації та уніфікації, що дозволить спрогнозувати її подальший розвиток, відкриє перспективу вивчення інших терміносистем. Об’єктом дослідження є німецька термінологія обліку та аудиту. Предметом дослідження є тематична організація німецької термінології обліку та аудиту, її гіперо- гіпонімійних зв’язки. Матеріалом дослідження слугували 6000 термінів обліку та аудиту, які були виписані зі спеціальної науково-технічної літератури – підручників, посібників, періодичних видань, а також у лексикографічних праць: перекладних, тлумачних і термінологічних словниках, словниках іншомовних слів, енциклопедичних виданнях. Метою дослідження є встановлення лексико-семантичної специфіки аналізованої терміносистеми та опис тематичних груп термінів обліку та аудиту в німецькій мові, На основі семантичних характеристик поділяємо всі досліджувані німецькі терміни обліку та аудиту на 10 тематичних груп: Назви операцій, дій і процесів Назви властивостей, якостей, ознак та станів Назви показників, величин та одиниць вимірювання: Назви документів, форм платежів: Назви цінних паперів: Назви установ, закладів та їх структурних підрозділів: Назви фізичних осіб: Назви грошей, грошових знаків: Назви економічних законів: Назви економічних теорій, алгоритмів, моделей Системність понять обліку й аудиту простежується у гіперо- гіпонімійних зв’язках, які групують терміноодиниці за двома структурними типами: «деревовидними», де кожен наступний компонент послідовно «розгалужує» свої зв’язки за певною спільною семою, і «ялинковидними».
ВТІЛЕННЯ ІДЕНТИЧНОСТІ РОЗИ АУСЛЕНДЕР У ПОЕТИЧНИХ ОБРАЗАХ ПРИРОДИ
Запропонована стаття присвячена поетиці творів німецькомовної поетеси з Буковини Рози Ауслендер. Метою дослідження є виявлення та аналіз особливостей формування поетичної ідентичності Рози Ауслендер за допомогою образів живої та неживої природи як у контексті еволюції її поетичної творчості, так і на мікрорівні окремих поетичних творів. Одне із ключових завдань полягає у визначенні характерних рис різних періодів її поезії та висвітленні основних аспектів проаналізованих текстів. Використано біографічний, порівняльно-історичний та герменевтичний методи , а також елементи теорії інтертекстуальності, літературознавча методика «пильного читання». У статті розглянуто образи живої (квіти, дерева, птахи, тварини, комахи) та неживої (зірки, місяць, вітер) природи, за допомогою яких поетеса переосмислює та формує своє ліричне «я» в пошуках власної ідентичності. Особливу увагу авторка приділяє мові птахів — вони, на її думку, озвучують поезію і стають метафоричними двійниками самого поета. Ліричне «я» поетеси ототожнюється з образом поета й птаха. Квіткові мотиви, зокрема образ троянди, відіграють важливу роль у побудові поетичної ідентичності. Символіка троянди у творчості Ауслендер надзвичайно багатозначна й кожного разу набуває нових сенсів залежно від контексту. Цей метафоричний образ, як і деякі інші, формував основу її ранньої поезії та залишився ключовим упродовж усього творчого шляху. Отже, аналіз образів природи в поезії Рози Ауслендер дозволяє стверджувати, що вони є невіддільним елементом процесу формування авторської поетичної ідентичності.
CТРУКТУРНА ХАРАКТЕРИСТИКА СУЧАСНИХ НІМЕЦЬКИХ ТОПОНІМІВ
Стаття присвячена встановленню структурних характеристик топонімів на матеріалі сучасної німецької мови, відібраного з новітніх лексикографічних та країнознавчих джерел. Об’єктом дослідження є топоніми, що функціонують на території сучасних німецькомовних країн, а предметом – їхні словотвірні особливості. У ході структурного аналізу німецьких топонімів було визначено й проаналізовано такі групи: прості, безсуфіксально- і суфіксально-похідні, зсуви, складні та полілексемні топоніми. Ці групи відображають різноманіття структурних форм, що використовуються при номінації географічних об’єктів. Серед найтиповіших основ виділяються такі елементи, як -heim, -hausen (-haus), -leben, -hof, -hofen, -statt, -stedt, -stätten, -dorf, -wiek, -weiler (-weil), -richt, -graben, -bach, -apa. Частота їхнього вживання свідчить про систематичність у формуванні топонімічної системи німецької мови. Поява великої кількості топонімів у німецькій мові пов’язана зі значними змінами в культурному, соціальному та історичному житті німецького етносу. Ці зміни знайшли своє відображення при освоєнні нових територій, створенні нових поселень, а також при номінації великих і малих географічних об’єктів. Міграційні процеси, спричинені політичними та економічними чинниками, відіграли важливу роль у збереженні традицій номінації на нових територіях, іноді навіть із повним перенесенням старих топонімів. Розширення географічної та мовної картини світу німців збагачувало ономастичну систему новими словотвірними моделями, що свідчить про динамічний розвиток німецької топонімії та її значення в культурному і мовному просторі.
РОЗВИТОК СОЦІОКУЛЬТУРНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ ПРИ АУДІОВІЗУАЛЬНОМУ НАВЧАННІ НІМЕЦЬКОЇ МОВИ ЯК ДРУГОЇ ІНОЗЕМНОЇ
Within the framework of the sociocultural approach, audiovisual reception is considered as a leading mental activity for decoding national, regional and supra-regional socio-cultural background information. The article substantiates the need to distinguish audiovisual reception as one of the types of receptive speech activities in connection with the increasing role of audiovisual reception in the process of satisfying the information needs of an individual in the modern media space. Authentic video materials are considered to be the most effective and attractive materials for learning a foreign language, as they allow to visually present samples of speech and non-speech behaviour of native speakers in various everyday communication situations. The developed complex of linguistic and country studies tasks in German contributes to the development of not only students' foreign language communication skills, but also socio-cultural ones, which are necessary for successful professional activity in intercultural communication. The results of the experimental training confirmed the hypothesis that the effectiveness of the development of audiovisual reception skills increases if the methodological dominant in the development of a set of tasks for video materials is problem tasks developed on the principles of the sociocultural approach to teaching German. The proposed approach can be used in the development of task sets based on the material of other foreign languages for students who speak a foreign language at both A2 and B2-C1 levels. Such task sets can be developed taking into account the specifics of professional training of specialists in various fields: engineers, economists, lawyers, etc.
ПРОЄКТНО ОРІЄНТОВАНА ПІДГОТОВКА ВЧИТЕЛІВ З ВИКОРИСТАННЯМ DLL: ДОСВІД ТА РЕФЛЕКСІЇ
У центрі уваги цієї статті – осмислення концепції проєктно-орієнтованого навчання вчителів у межах інноваційної програми Deutsch Lehren Lernen (DLL), започаткованої Goethe-Institut. Програма вирізняється тим, що органічно поєднує практико-орієнтоване підвищення кваліфікації із сучасними, науково обґрунтованими дидактичними підходами. Дослідницькою базою для цієї розвідки стали власні професійні спостереження, неформальні розмови з колегами-викладачами, а також відкриті питання, що стосуються формату, змісту та доцільності проєктів практичної розвідки (ППР), які є невід’ємним компонентом програми DLL. У статті розглянуто ті аспекти ППР, які, на думку авторів, потребують фахової дискусії, осучаснення або вдосконалення. Водночас запропоновано альтернативні шляхи розвитку професійних навичок у сфері викладання німецької мови як іноземної – з урахуванням індивідуального контексту кожного педагога. Окрему увагу приділено гіпотезі щодо потенціалу ППР як джерела великого корпусу емпіричних даних, що можуть бути використані для створення навчальних програм та інструментів, зокрема на основі штучного інтелекту. Здійснений комплексний аналіз переваг і викликів, пов’язаних із проєктною складовою частиною програми DLL, дає змогу окреслити потенційні напрями її подальшого розвитку та підвищити ефективність професійного стажування для викладачів.