Науковий вісник Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича. Серія: Германська філологія
У збірнику вміщено статті, де розглянуто актуальні питання когнітивної та комунікативної лінгвістики, лінгвістики тексту, дискурсології, семантики, перекладознавства та методики викладання іноземних мов.
Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича
ВІД ПРАВИЛ ДО РОЗВИТКУ: ГРАМАТИКА ТА ЗАСВОЄННЯ ДРУГОЇ МОВИ
У статті розглянуто роль граматики в процесах опанування та викладання другої мови (L2) крізь призму критичного аналізу ключових теоретичних і емпіричних здобутків у галузі засвоєння другої мови (SLA). Обґрунтовано, що традиційні підходи до навчання граматики, засновані на механічному запам’ятовуванні правил та ізольованій від контексту практиці, не відображають реальних механізмів формування граматичного знання у свідомості здобувача освіти та його подальшого функціонування в комунікативній практиці. У роботі спершу проаналізовано основні теоретичні парадигми осмислення граматики, зокрема традиційний, структурний, генеративний, когнітивно-дискурсивний (usage-based) і функціональний підходи, з увагою до особливостей концептуалізації граматичного знання в межах кожного з них. Далі розглянуто засадничі теорії SLA щодо розвитку інтермови, співвідношення понять input та intake, взаємодії імпліцитного й експліцитного знання, а також ролі свідомості в процесі мовного розвитку. Стверджується, що, попри позитивний вплив експліцитного навчання та фокусування на мовній формі (focus on form) на розвиток метамовної обізнаності, стійке формування граматичної компетентності передусім зумовлюється тривалою експозицією до змістовного мовного інпуту та систематичним залученням до комунікації в реальних контекстах. Окрему увагу приділено проблемі обмеженого перенесення знань, здобутих у контрольованих умовах, у спонтанне мовлення. У висновках наголошено на необхідності впровадження концептуально узгоджених педагогічних стратегій, які чітко розмежовують засвоєння формальних граматичних описів і розвиток автентичної граматичної компетентності осіб, що вивчають другу мову.
навчання зорієнтоване на граматичні форми
АНТРОПОЛОГІЧНИЙ КОД РОМАНУ ДЕЛІЇ ОВЕНС “ТАМ, ДЕ СПІВАЮТЬ РАКИ” ТА ОДНОЙМЕННОЇ ЕКРАНІЗАЦІЇ
Статтю присвячено аналізу антропологічного коду роману Делії Овенс (1949) “Там, де співають раки” (Where the Crawdads Sing, 2018) та однойменної екранізації режисерки Олівії Ньюман (2022). У поетикальному розрізі еконаративності цей текст розглядається у літературознавстві вперше. У розвідці окреслено антропологічні засади дослідження, що інтерпретує людину, її поліаспектну сутність і взаємодію зі світом (людей, природи, тварин, речей). Роман Д. Овенс представлено у літературознавчому дискурсі; відтак текст “Там, де співають раки” розглянуто крізь призму автобіографічного досвіду авторки, що вплинув на багатовекторну проблематику роману і герменевтику задуму, що оприявнюється у поетиці заголовку. Зокрема, виразно окреслено теми виживання, самотності, дитячого булінгу, аб’юзивних стосунків, расової сегрегації, проблеми інакшості, посттравматичного синдрому, навчання, творчості, любові. Проте, конфокальною виступає проблема взаємодії людини і природи. Виокремлено антропологічні коди, що найяскравіше оприявнюються у площині образотворення і тропологічності, як у романі, так і у фільмі. Хронотопний образ боліт (маршів) охарактеризовано як центральний образ, що аргументує специфічний еконаратив роману, оскільки устрій природи постає важливим аксіологічним критерієм (моделлю) взаємодії людей у суспільстві. Основою жанрової матриці і роману, і фільму визначено детектив, з усіма відповідними жанровими кодами. Жанрова поліморфність аргументується імплікацією ознак сімейного, любовно-психологічного роману, роману-становлення, екороману. Проте провідним наративним стрижнем постає еконаративність, що оприявнюється як справжня ода природі та природній людині. Образ Каї проаналізовано як зразок природної людини (за Ж. Руссо), чий комунікативний зв’язок з екосистемами реалізується через свободу і почуття.
Авторське право (c) 2026 Tychinina, Nikoriak, Matiychak
ЛЕКСИЧНІ, ГРАМАТИЧНІ ТА СТИЛІСТИЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ДИСКУРСУ АНГЛОМОВНИХ ПОЛІТИЧНИХ СПОТІВ
Статтю присвячено дослідженню лексичних, граматичних і стилістичних особливостей дискурсу англомовних політичних спотів. З цією метою у статті залучено методи лексичного, граматичного та стилістичного аналізу. Зазначені методи, а також методи узагальнення, контекстуального, інтерпретативного, соціолінгвістичного, лінгвокультурологічного та описового аналізу дозволяють пояснити значення та виявити специфіку використання лексичних, граматичних і стилістично маркованих одиниць в аналізованому дискурсі. Політичний спот є коротким відеороликом, створеним для передачі інформації про політиків з метою формування електоральних вподобань у адресата. Лексичний рівень дискурсу англомовних політичних спотів відзначається використанням засобів номінації таких ключових понять сфери політики, як влада, зміни, цінності, політичні діячі та їх характеристики. Деспеціалізована термінологія, розмовна та оцінна лексика аналізованого дискурсу забезпечують розуміння і впливовість його повідомлень та їх маніпулятивний потенціал. Його особисті прийменники та модальні конструкції сприяють створенню ефекту солідаризації з адресатом та моделюванню ситуацій потенційних позитивних змін, здійснених політиками. Ключову роль у формуванні їх образів та передачі інформації про них відіграють такі стилістичні засоби та прийоми лексико-семантичного рівня, як метафора, метонімія, каламбур, епітети, художні порівняння та алюзії. Алітерація, рима та інші стилістично марковані одиниці фонетичного рівня додають експресивності дискурсу англомовних політичних спотів. Повтори, паралельні конструкції, хіазми, антитези, риторичні питання забезпечують його запам’ятовування. Саме синергія та взаємодія різнорівневих мовних засобів дискурсу англомовних політичних спотів сприяє здійсненню впливу на адресата та формуванню електоральних вподобань.
МЕХАНІЗМИ ВЗАЄМОДІЇ ТА ВІДТВОРЕННЯ ІДІОСТИЛЮ АВТОРА ТА ПЕРЕКЛАДАЧА
У статті досліджується індивідуальний стиль автора та перекладача як складне, багатовимірне явище, що формується на перетині лінгвістичних, когнітивних, прагматично-комунікативних, культурологічних, психологічних і біографічно-історичних складових. Метою дослідження є всебічне осмислення шляхів взаємодії ідіостилю автора та ідіостилю перекладача в перекладі з урахуванням антропоцентричної парадигми та міждисциплінарного підходів. Методологічну основу роботи становлять: метод теоретичного узагальнення, застосований для систематизації наукових підходів до проблеми індивідуального стилю в перекладі та формування цілісної концепції перекладеного тексту як простору діалогу двох мовних особистостей, автора і перекладача; порівняльно-зіставний метод, що дав змогу виявити спільні й відмінні риси авторського та перекладацького ідіостилів і окреслити характер їхньої взаємодії; герменевтичний підхід, який забезпечив розгляд перекладу як процесу розуміння, інтерпретації та переосмислення авторського наміру. Основною ідеєю статті є положення про те, що ідіостиль перекладача не є нейтральним явищем, а виступає активним чинником трансформації авторського стилю, зумовленим професійним досвідом, перекладацькими стратегіями та рівнем креативності. У результаті дослідження обґрунтовано доцільність розгляду перекладу як форми діалогу двох ідіостилів, у якому перекладач тяжіє до збереження авторської інтенції, водночас застосовуючи власні стильові та мовні особливості. Зроблено висновок про перспективність подальших досліджень ідіостилю перекладача в контексті рецепції художнього тексту та варіативності перекладних інтерпретацій.
Авторське право (c) 2026 ПОЛХОВСЬКА, ЛИХОТВОРИК
ВЕРБАЛІЗАЦІЯ КОНЦЕПТУ PSYCHOTRAUMA В АНГЛОМОВНОМУ МЕДІАКУЛЬТУРНОМУ ДИСКУРСІ (НА МАТЕРІАЛІ СЕРІАЛУ "THE BEAR")
У статті досліджується специфіка архітектоніки поняттєвого сегмента концепту PSYCHOTRAUMA у сучасному англомовному медіакультурному дискурсі. Актуальність дослідження зумовлена глобальним переходом масової кіноіндустрії від суто розважальної парадигми до виконання терапевтичної функції, де "якісне телебачення"стає безпечним простором для вербалізації та дестигматизації гострих ментальних криз. На матеріалі сценарію першого сезону серіалу "The Bear" здійснено дослідження номінативного поля концепту (243 одиниці), що дозволило реконструювати мовне проживання травми в екстремальних умовах професійного середовища. Методологічна база розвідки інтегрує три етапи міждискурсивного аналізу від статичної лексикографічної норми та наукової терміносистеми до динамічної сценарної вербалізації. Змодельована структура на основі сценарію охоплює сім лексико-тематичних груп, що формують три макрополя: внутрішні ментальні та психосоматичні стани, професійний абʼюз та кухонний хаос, а також родинна дисфункційність і захисні механізми. Характерною рисою архітектоніки визначено гетерогенність груп, де кулінарний жаргон (наприклад, Yes Chef, fire, behind) виступає інструментом придушення болю та компульсивного контролю. Особливу увагу приділено кількісним параметрам номінативного поля, які засвідчують домінування афективно-обсценних одиниць. Встановлено, що рівень максимальної частотності формують номінативні одиниці fucked up, motherfucker, fuckin' idiot (f=64), які в контексті хронічного стресу втрачають інвективну функцію, перетворюючись на вербальні маркери для миттєвої емоційної розрядки. Натомість рівень низької частотності представлений унікальними соматичними метафорами руйнації (floor collapsing, delicate fuckin' ecosystem) та описами граничних фізіологічних станів (trouble breathing, throwing up every day before work), що фіксують індивідуальні аспекти болю. Узагальнення результатів свідчить про вектор послідовної трансформації концепту – від абстрактної дефініції (emotional shock) та клінічної об’єктивації (PTSD, prolonged grief) до суб’єктивної афективної реальності. Доведено, що саме медіакультурний дискурс є найбільш оптимальним середовищем для відображення динаміки психотравми, де побутова, часто агресивна мовна реалізація відображає поведінку особистості в кризових станах.
АНГЛІЙСЬКA ВИМОВA: МОЖЛИВОСТІ ДЛЯ НАВЧАННЯ
Стаття окреслює зрозумілість як основний компонент навчання вимови через призму фонологічної компетентності як важливої складової лінгвістичної компетентності майбутніх учителів англійської мови з урахуванням Загальноєвропейських рекомендацій з мовної освіти, однак потребує переосмислення її роль у забезпеченні можливостей навчання англійської вимови під час практичних занять з педагогічної фонетики. З’ясовано сутність фонологічної компетентності та розглянуто існуючі підходи до визначення поняття зрозумілість як її основного компоненту, запропоновано практичні поради щодо покращення зрозумілості вимови під час навчання. Знання та навички у сприйнятті та відтворенні звуків англійської мови, фонетичних рис розрізнення фонем, фонетичної структури слова та інтонації визнано складовими фонологічної компетентності. Доведено, що зусилля вчителя мають бути спрямовані на підвищення розбірливості мовлення під час навчання вимови. Розглянуто можливості для повноцінного навчання вимови під час уроку англійської мови, а не як додатку до основного часу уроку, та підкреслено необхідність використання фонетики як рівноправного ресурсу англійської мови для запобігання комунікативних збоїв у спілкуванні. Наголошено на інтеграції фонетичного матеріалу у навчання граматики й лексики англійської мови та уведенні курсу Педагогічної фонетики у програму підготовки вчителів англійської мови для підвищення ефективності та відповідності навчальних матеріалів віку учнів та їхньому рівню знань англійської мови. Тренування фізичних властивостей звуків із застосуванням наочних асоціативних гачків та тактильного підсилення, описано у поясненнях, орієнтованих на учнів, що викладені простою мовою, зручною для навчання, засвоєння та розуміння. Установлено, що навчання інтонації має стати невід’ємною частиною уроку англійської мови, що сприятиме ефективній та виразній вимові учнів.
пояснення, орієновані на учнів, викладені простою мовою, зручною для навчання, засвоєння та розуміння
ХУДОЖНІЙ ПЕРЕКЛАДАЦЬКИЙ ПРОЄКТ: ПЕРЕВАГИ ТА ДОДАТКОВА ЦІННІСТЬ
У статті викладені результати здійснення проєкту з перекладу художнього тексту викладачами кафедри германської філології та перекладу за підтримки Goethe-Institut Ukraine. Проєктна діяльність втілювалася у три етапи: підготовчому, основному та підсумковому, кожний з яких містив декілька ступенів. Мета статті полягає в аналізі ефективності реалізації командних вузькофахових проєктів для підвищення фахової компетентності викладацького складу, ознайомлення з новітніми технологіями перекладацької діяльності в художній літературі, розширення міжкультурної компетентності викладачів. Матеріалом слугував художній переклад біографічного твору німецької письменниці Маріон Таушвіц "Selma Merbaum. Ich hatte keine Zeit gehabt zu Ende zu schreiben. Biografie und Gedichte" (2023). Виокремлені етапи підготовки та здійснення проєкту, детально описані перекладацькі компетентності, розвитку яких сприяла участь у проєкті, зокрема фахових, дослідницьких, міжкультурних та медіа- компетентностей, підбору практичного матеріалу для використання на заняттях зі студентами. Методи дослідження включають спостереження за взаємодією, опитування-рефлексії, аналіз ефективності співпраці, спрямованої на спільне вирішення перекладацьких проблем та редагування перекладеного художнього твору. У результаті дослідження доведено, що здійснення спільного перекладацького проєкту колегами сприяє підвищенню мотивації, спільному вирішенню проблем, актуалізації знань щодо підходів до перекладу. Учасниці проєкту розширили знання щодо перекладацьких ресурсів, цифрових додатків, пошукових систем, ознайомилися з перевагами участі у перекладацьких спільнотах та спілкуванні з експертами. В комплексі це не лише підвищує фаховий рівень викладачів, удосконалює їх теоретичні та практичні курси з перекладацьких дисциплін, допомагає більш усвідомлено та цілеспрямовано організовувати перекладацьку практику студентів, але і покращує атмосферу в колективі та створює командний дух. На прикладі реалізації даного проєкту викладачі ознайомлюються з менеджментом перекладацької проєктної діяльності.
Авторське право (c) 2026 ОЛЕКСИШИНА, ОСОВСЬКА
ЛІНГВАЛЬНІ ОСОБЛИВОСТІ ПЕРЕКЛАДУ КРИМІНАЛІСТИЧНОЇ ТЕРМІНОЛОГІЇ З НІМЕЦЬКОЇ НА УКРАЇНСЬКУ МОВУ
У статті досліджено особливості перекладу криміналістичної термінології з німецької на українську мову в умовах аудіовізуального дискурсу на матеріалі телесеріалу “Kommissar Rex” (сезони 1-3, 1994-1997 рр.). Метою роботи є виявлення специфіки лексичних, синтаксичних та функціональних трансформацій термінів тематичної групи “Untersuchung” (розслідування) та оцінка рівня еквівалентності в дубляжі й субтитрах. Дослідження виконано за допомогою порівняльного, контекстуального, класифікаційного та кількісно-якісного аналізу. Сформовано корпус із 52 термінів, вилучених із діалогів поліції, експертів та сцен розслідування. Кожен термін проаналізовано на трьох рівнях: лексичному (походження, стратегії відтворення), синтаксичному (трансформації конструкцій) та функціональному (номінативна, комунікативна, стилістична роль у контексті серіалу). Основні тези стосуються впливу відмінностей правових систем Німеччини та України, обмежень АВ-формату (синхронізація, хронометраж, читабельність) та необхідності балансу між лінгвістичною точністю й прагматичною ефективністю. Результати показали, що формальна еквівалентність застосована в 42 % випадків (22 терміни), часткова функціональна адаптація – у 35 % (18 випадків), описовий переклад або транслітерація – у 23 % (12 випадків). Синтаксичні трансформації зафіксовано в 58 % контекстів, переважно перехід пасиву в актив (40 %), розчленування речень (33 %) та зміна порядку слів (27 %). Особливу увагу приділено тематичній групі “Untersuchung”, яка виступає семантичним і функціональним ядром детективного дискурсу серіалу. Аналіз показав, що терміни цієї групи вимагають найбільш гнучкої адаптації, оскільки поєднують процесуальні, правові та комунікативні аспекти розслідування. Саме в межах цієї групи найяскравіше проявляється взаємодія лексичного, синтаксичного та функціонального рівнів перекладу. Переклад криміналістичної термінології в аудіовізуальному жанрі вимагає гнучкої адаптації, де технічні терміни зберігають високу точність, а правові реалії та культурні елементи адаптуються для природності сприйняття. Отримані дані мають практичне значення для викладання аудіовізуального перекладу, підготовки субтитрів або дубляжу криміналістичного контенту та подальшого корпусного аналізу сучасних перекладів.
Авторське право (c) 2026 НЕГРУ, ЗАПОЛОВСЬКИЙ
ЛІНГВІСТИЧНА ДЕКОНСТРУКЦІЯ ІМПЕРІЇ У РОМАНІ Р. Ф. КВАН “ВАВИЛОН”
Стаття присвячена переосмисленню природи перекладу у контексті постколоніальної критики на прикладі роману Р. Ф. Кван “Вавилон”. Актуальність дослідження зумовлена як новизною твору, так і його резонансністю для сучасного європейського гуманітарного дискурсу, в якому проблеми колоніалізму, влади та культурної залежності набувають особливого значення. У роботі простежено, яким чином переклад у романі виходить за межі суто лінгвістичної практики і постає як ключовий механізм формування та підтримки імперської системи. Продемонстровано, що мовні ресурси та перекладацькі компетенції функціонують як стратегічний капітал, який забезпечує економічне й політичне домінування метрополії. Особлива увага приділена трансформації образу перекладача. На початку роману це образ традиційного філолога-лінгвіста, зосередженого на нюансах смислів. Однак, він еволюціонує до образу бунтівника, який усвідомив свою роль у владних відносинах й намагається зруйнувати систему зсередини. Доведено, що усвідомлення цієї ролі стає передумовою формування критичної, постколоніальної свідомості персонажів. Проаналізована й символіка Вавилону як простору знання, що водночас виступає інструментом експлуатації, де наука і переклад невіддільні від колоніального проєкту. Символічним фіналом роману постає руйнування Вавилонської вежі, яке інтерпретується як радикальний акт деконструкції імперської системи та знання, що її підтримує. Окремо розглянута еволюція головного героя як процес етичного самовизначення, що завершується переходом від співучасті до супротиву. Виявлено, що переклад у цьому контексті набуває амбівалентного характеру: він може як відтворювати імперські структури, так і підривати їх. У підсумку обґрунтовано, що роман пропонує розглядати мову як поле політичної боротьби, де вирішується питання контролю над ресурсами та значеннями.
Авторське право (c) 2026 МУРАДХАНЯН, ГЛАДКОСКОК, ЧЕРСЬКА
ПРОЕКТУВАННЯ ЛІНГВІСТИЧНИХ ЕКОСИСТЕМ ІЗ ПІДТРИМКОЮ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ ДЛЯ РОЗВИТКУ ПРОФЕСІЙНОЇ ІНШОМОВНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ
У публікації висвітлено особливості функціонування лінгвістичних екосистем, інтегрованих із технологіями штучного інтелекту (ШІ), та оцінено їхній детермінуючий вплив на формування іншомовної професійної компетентності у здобувачів вищої освіти. Проаналізовано специфіку залучення сучасних інтелектуальних інструментів - зокрема генеративних моделей, систем автоматизованого розпізнавання мовлення, адаптивних платформ та засобів оптимізації академічного письма - у сучасну парадигму мовної підготовки студентів. Методологічну основу роботи становить комплексний дизайн, що поєднує методи якісного та кількісного аналізу. Емпіричну базу дослідження сформовано за результатами семестрового педагогічного експерименту за участю 60 студентів бакалаврату, в межах якого здійснювалося компаративне оцінювання ефективності традиційного цифрового навчання та інноваційного освітнього середовища, посиленого інструментами ШІ. Узагальнені результати свідчать про верифіковане зростання показників продуктивності студентів: зафіксовано оптимізацію навичок наукового текстуального моделювання, підвищення темпу усного мовлення, розширення термінологічного тезауруса, покращення сприйняття іншомовного дискурсу на слух та нівелювання психологічних бар'єрів під час комунікації. Доведено, що ШІ-платформи стимулюють внутрішню мотивацію майбутніх фахівців, забезпечують варіативність індивідуальних освітніх траєкторій і мінімізують рівень мовленнєвої тривожності завдяки оперативності автоматизованого фідбеку та інтенсифікації інтерактивної взаємодії. На основі отриманих емпіричних даних авторами розроблено й обґрунтовано теоретико-методологічну модель ШІ-орієнтованої лінгвістичної екосистеми для закладів вищої освіти. Ключовий акцент у моделі зроблено на синергії технологічного інструментарію, студентоцентрованого підходу, партисипативної комунікації, координуючої ролі педагога та дотриманні норм цифрової етики. Матеріали дослідження збагачують теоретичний базис комп'ютерно-орієнтованої лінгводидактики та містять прикладні рекомендації щодо раціонального впровадження інтелектуальних систем у практику іншомовної підготовки.
ПРАГМАТИКА АНГЛІЙСЬКИХ КОЛОКАЦІЙ ПРИСЛІВНИКА SLIGHTLY З ДІЄСЛОВАМИ (НА МАТЕРІАЛІ БРИТАНСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО КОРПУСУ, IMAGINATIVE DOMAIN)
Статтю присвячено аналізу прагматичних особливостей уживання прислівника slightly з дієсловами у сучасній англійській мові на матеріалі Британського національного корпусу (the British National Corpus, Imaginative Domain). Вибір предмета дослідження зумовлено необхідністю визначення на основі великої бази даних функціональних особливостей окремої мовної одиниці для встановлення її узусу як основи практичного розуміння функціонування мови у реальному житті. У роботі здійснено корпусний пошук, встановлено 319 контекстів сполучення slightly з різними частинами мови. У результаті дослідження встановлено, що найчастотнішою є модель slightly + verb (205 контекстів), зокрема у поєднаннях з дієсловами, що позначають невербальні реакції (smile, move, nod, raise, tremble, shiver, sway, twist, crane, wince, move, vary). Такі конструкції реалізують двовекторні прагматичні функції: спрямовані на деталізацію опису персонажів для кращого розуміння їх читачем та ті, що виступають засобами розвитку контексту, забезпечуючи його наративну послідовність. До першого вектору належать функції мінімізації руху або когнітивної дії, емоційної стриманості / контрольованості дії, незначності дії, тактовності, емоційної стриманості, психологічного напруження персонажа; до другого – наративної деталізації, експресивної точності. Доведено, що slightly функціонує не лише як маркер градаційного значення, а й як прагматичний модифікатор, який передає когнітивну стратегію точності наративу або переживань, дій, реакцій персонажа. Робота уточнює роль інтенсифікаторів у системі англійської прагматики загалом та підтверджує ефективність корпусного підходу у встановленні таксономії прагматичних значень окремих мовних одиниць.
ІННОВАЦІЙНІ ПІДХОДИ ДО ВИКЛАДАННЯ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ У МИСТЕЦЬКІЙ ОСВІТІ ЧЕРЕЗ СИСТЕМНЕ МИСЛЕННЯ ТА КОНСТЕЛЯЦІЇ
У статті досліджено можливості інтеграції системного мислення та констеляційних практик у процес викладання англійської мови для професійного спілкування студентам мистецьких спеціальностей. Актуальність наукової роботи зумовлена об’єктивною потребою радикального оновлення методів іншомовної підготовки з урахуванням творчого потенціалу, специфіки мислення та міжкультурної взаємодії майбутніх фахівців. Проаналізовано сучасні світові тенденції розвитку іншомовної освіти в межах компетентнісного, комунікативного, діяльнісного та міждисциплінарного підходів. Обґрунтовано системний підхід як фундаментальну основу формування цілісного бачення мовних і соціокультурних процесів у професійній підготовці майбутніх митців. У роботі детально охарактеризовано дидактичний потенціал констеляційних вправ, просторово-рольових моделей і творчих проєктних завдань як ефективних інтерактивних інструментів для глибинного аналізу взаємозв’язків у мистецькому середовищі та моделювання складних творчих і комунікативних процесів. Доведено, що такий інноваційний методичний підхід суттєво активізує мовну спонтанність, розвиває критичне й креативне мислення, навички переконливої аргументації та командної колаборації, а також позитивно впливає на внутрішню мотивацію студентів і їхню загальну залученість до навчання в сучасному мистецькому освітньому середовищі. Проведене дослідження переконливо засвідчує, що системне мислення дозволяє майбутнім митцям і дизайнерам сприймати іноземну мову не лише як засіб комунікації, а як потужний аналітичний та творчий ресурс для професійного зростання, самовираження та міжкультурного діалогу. Отримані результати підтверджують високу ефективність інтеграції системного підходу для успішного формування професійної ідентичності, міжкультурної компетентності, всебічного розвитку рефлексивних умінь, навичок самоаналізу та готовності випускників до міжнародної професійної комунікації в епоху глобалізації. Окреслено перспективи подальших наукових досліджень щодо вдосконалення відповідних методичних моделей, їхньої адаптації до різних сучасних форматів навчання, теоретичного оцінювання інноваційних освітніх практик та їхнього безпосереднього практичного впровадження у діяльність сучасних закладів вищої мистецької освіти.
ЛЕКСИКО-СЕМАНТИЧНІ ТА СИНТАКТИКО-СТИЛІСТИЧНІ ЗАСОБИ КОНСТРУЮВАННЯ ОБРАЗУ БЕТ ЕНН СТЕНТОН У КІНОСЦЕНАРІЇ «WHY WOMEN KILL»: ПСИХОЛІНГВІСТИЧНИЙ АСПЕКТ
Статтю присвячено психолінгвістичному аналізу мовлення жіночого персонажа Бет Енн Стентон у кіносценарії телесеріалу «Why Women Kill» (2019) М. Черрі. Метою дослідження є встановлення системних кореляцій між лексико-семантичними та синтактико-стилістичними засобами мовлення персонажа й архетипними характеристиками Годувальниці за класифікацією 45 архетипів В. Л. Шмідт. Методологічну основу становить інтеграція психолінгвістичного дискурсивного аналізу, медіанаративної лінгвістики та архетипної теорії персонажів. Матеріалом слугує корпус із 317 контекстуалізованих діалогових одиниць, вилучених методом суцільної вибірки з повних транскриптів кіносценарію першого сезону. Застосування описового методу, контекстуального аналізу та методу кількісних підрахунків дозволило виявити 56 лексико-семантичних і 47 синтактико-стилістичних одиниць, реалізованих у 103 словоформах, що демонструє стилістично диференційований мовленнєвий профіль персонажа. Серед лексико-семантичних засобів домінує евфемізм (21,43%), що виконує функцію захисного семантичного пом’якшення травматичних реалій у кількох тематичних сферах: смерть і хвороба, сексуальність, фінансові труднощі. Гіпербола (16,07%) та метафора з порівнянням (по 8,93%) формують емоційно насичений дискурс Годувальниці. На лексичному рівні також зафіксовано 31 етикетну формулу, що конструює комунікативну ідентичність персонажа як ідеальної господині. На синтаксичному рівні переважає апосіопеза (53,19%) як перформативна реалізація психологічної невпевненості й рефлексивності. Риторичні питання (17,02%) функціонують як засоби непрямого переконання. Аналіз мовлення Бет Енн у трьох тематичних вимірах – турбота, переживання втрати та захист вразливих – підтверджує системну кореляцію між мовленнєвими патернами й ключовими психологічними характеристиками архетипу Годувальниці. Отримані результати демонструють ефективність корпусно-дискурсивного підходу до аналізу образів кіноперсонажів та сприяють розвитку методологічної бази медіалінгвістики у напрямку дослідження ґендерної репрезентації у сучасному кінодискурсі.
Авторське право (c) 2026 КОШЕЛЬНИК, САПОЖНИК
ТЕСТОВІ МЕТОДИ ОЦІНЮВАННЯ ЧИТАННЯ В ЄДИНОМУ ВСТУПНОМУ ІСПИТІ З ІНОЗЕМНИХ МОВ (ЄВІ) ТА МІЖНАРОДНОМУ ТЕСТІ НА ЗНАННЯ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ IELTS
Стаття присвячена висвітленню особливостей тестових методів оцінювання читання єдиного вступного іспиту (ЄВІ) в магістратуру в Україні та порівнянню їх з тестовими завданнями оцінювання читання в міжнародному тесті IELTS. Здійснено опис стратегій читання, які забезпечують успішне складання тесту. В роботі застосовано комплекс методів теоретико-методологічного дослідження, а саме аналіз та синтез, описовий та порівняльний методи. З’ясовано, що, в той час, як у частині «Читання» тесту ЄВІ використовуються два тестові формати – завдання на знаходження відповідностей та завдання множинного вибору на розуміння деталей тексту, тест IELTS охоплює різноманіття тестових форматів. Окрім спільних з ЄВІ завдань на знаходження відповідностей та питань множинного вибору, структура тесту IELTS охоплює й такі тестові формати, як визначення інформації як правдивої чи неправдивої, встановлення, чи узгоджується зміст речення з позицією автора, закінчення речень, написання нотаток, заповнення таблиці, блок-схеми, надписування частин діаграми, короткі відповіді на питання. Тестовий метод встановлення відповідності в тесту IELTS є розгалуженим на три підвиди: знаходження відповідного заголовка, встановлення відповідностей описів, визначення відповідних закінчень речень. Для успішного виконання обох тестів, кандидатам варто мати досвід таких читацьких стратегій, як: читання для загального розуміння та для швидкого ознайомлення з текстом з метою визначення основної ідеї; стратегію пошуку деталей та ключових слів у тексті для відповіді на конкретні запитання, а також розпізнавання парафразів для знаходження еквівалентів та синонімів. Перспективу подальшого дослідження вбачаємо у з’ясуванні можливостей інтегрування тестових методів та завдань міжнародних іспитів на знання англійської мови в університетські освітні програми.
міжнародний екзамен на знання англійської мови (IELTS)
Авторське право (c) 2026 КОЧУБЕЙ, ДАЦЬКА
СТРАТЕГІЇ ДОСЯГНЕННЯ ФУНКЦІОНАЛЬНОЇ ЕКВІВАЛЕНТНОСТІ ПРИ ПЕРЕКЛАДІ ФІЛЬМІВ
У статті досліджується специфіка кіноперекладу як особливого виду аудіовізуального перекладу (АВП). Метою роботи є виявлення особливостей взаємодії вербальних та невербальних компонентів у процесі створення українських субтитрів та закадрового озвучення. Для досягнення мети було використано комплекс методів: описовий метод, порівняльний аналіз оригіналу та перекладу, а також мультимодальний аналіз за моделлю Йінг-Тінг Чуанга. Основні тези дослідження ґрунтуються на тому, що АВП є поліфонічним процесом, де перекладач працює не лише з текстом, а й зі звуковими ефектами, зображенням та атмосферою відео. Автор розглядає різні види АВП, зокрема субтитрування, яке визначено як інтермодальна форма перекладу через перехід зі звукового носія на письмовий, та закадрове озвучення (псевдодубляж), що є більш економним у порівнянні з повним дубляжем. У ході дослідження отримано такі результати: встановлено, що візуальний ряд безпосередньо впливає на вибір перекладацьких стратегій. Зокрема, аналіз стоп-кадрів фільму «Хто я?» показав, що при субтитруванні доцільно використовувати компресію тексту для полегшення сприйняття, тоді як у закадровому озвученні пріоритетом є передача емоційного стану персонажів через інтонацію та функціонально еквівалентну лексику. Виявлено типові помилки у відтворенні реалій та емоційних часток у субтитрах, що призводять до викривлення прагматичного змісту. Висновки підтверджують, що еквівалентність аудіовізуального продукту – це не лише лінгвістична відповідність, а й адекватний зв’язок між вербальними та невербальними структурами. Перекладач повинен враховувати вплив усіх модусів (молення, музика, зображення), оскільки вони утворюють єдине семіотичне ціле.
ТРАНСФОРМАЦІЙНИЙ ПОТЕНЦІАЛ ПЕРЕКЛАДУ АНГЛІЙСЬКИХ РЕКЛАМНИХ СЛОГАНІВ УКРАЇНСЬКОЮ МОВОЮ
Стаття присвячена комплексному дослідженню трансформаційного потенціалу перекладу англомовних рекламних слоганів українською мовою. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю вивчення лінгвістичних характеристик слоганів як інструментів суггестивного впливу на споживачів та систематизації ефективних стратегій їхньої соціокультурної адаптації. Об'єктом аналізу є англійські рекламні слогани глобальних брендів, а предметом – їхні морфологічні особливості та трансформаційні процеси під час перекладу. Матеріалом дослідження слугував корпус із 350 одиниць у сферах гастрономії, автопрому, спорту, краси та медицини. У роботі застосовано комплекс методів: описовий, порівняльний, прагмалінгвістичний, структурно-семантичний та перекладацький аналіз. На основі кількісних показників автори простежили зміну частотності морфологічних моделей при відтворенні оригінальних конструкцій українською мовою. Доведено, що через відсутність категорії артикля та специфіку функціонування герундія в українській мові відбувається зміщення акцентів у бік динамічніших дієслівних або розгорнутих описових моделей (зокрема, моделей $V + Adj + N$ та $N + Prep + N$). Досліджено чотири основні перекладацькі стратегії: прямий переклад, калькування, адаптація та лексико-граматичні трансформації. З'ясовано, що у прагматично та емоційно насичених доменах («Краса», «Спорт», «Гастрономія») домінує творча адаптація (36,8% від загальної кількості), яка передбачає збереження первинного комунікативного наміру та врахування соціокультурного коду реципієнта навіть за умови повної перебудови форми слогана. Натомість автомобільна сфера виявилася найбільш відкритою до прямого перекладу завдяки універсальності технічних концептів. Наукова новизна полягає у системному порівняльному аналізі структурних змін слоганів за тематичними сферами. Матеріали дослідження мають практичне значення для теорії і практики перекладу, міжкультурної комунікації та сфери сучасного маркетингу.
Авторське право (c) 2026 Колісниченко, Грек
ВОРОН У МІФІ ТА МОВІ. ЧАСТИНА 2: КОГНІТИВНО-СЕМІОТИЧНИЙ АНАЛІЗ СУЧАСНИХ АНГЛОМОВНИХ ПІСЕНЬ РОК-ВИКОНАВЦІВ.
У статті розглянуто лінгвокогнітивні та лінгвосеміотичні особливості вербалізаторів концепту-міфологеми ВОРОН у сучасних пісенних текстах рок-виконавців. Результати аналізу вказаних особливостей мовних знаків (компонентний аналіз, концептуальний аналіз, фреймове моделювання) проінтерпретовано у плані міждисциплінарних аналогій та синтезовано в річищі теорії міфологічно-орієнтованого семіозису. Пісенний дискурс розглядається як середовище творення смислів, на основі яких генерується альтернативний (зокрема, поп-культурний) світ. Обговорюються культурологічні, лінгвокультурні та системні чинники, що детермінують інтенційне моделювання альтернативних світів та формування відповідних субкультур. Мовно-дискурсивний фрагмент альтернативного світу як мультимодального конструкту ґрунтується на специфічній "пропозитивній матриці", що є варіантом смислових кореляцій, реалізованих у структурі архаїчного варіанту міфологічного простору. Діахронійно варіативні номінації концепту ВОРОН використані для демонстрації динаміки руху міфологічного простору, що визначає 7 періодів існування лінгвокультур. Визначено базові механізми адаптації змісту концепту-міфологеми у динамічних варіантах картин світу і міфологічного простору (пряма екстраполяція, адаптація, трансформація). Внутрішній механізм екстраполяції продемонстровано в абстрактно-логічній "пропозитивній матриці". Особливу увагу приділено лінгвокогнітивним характеристикам досліджуваних мовних знаків як основи трансформаційних категоризаційних процесів. Обговорювані когнітивні моделі розглядаються як складники фреймового кластеру. Встановлені характеристики мовних одиниць та реконструйовані когнітивні моделі інтерпретуються у контексті універсальної моделі ієрархічного виміру відкритої системи.
ПОДВІЙНА АДРЕСАЦІЯ ЯК ПЕРЕКЛАДАЦЬКА ПРОБЛЕМА В МУЛЬТИМОДАЛЬНОМУ ДИСКУРСІ (НА МАТЕРІАЛІ АНІМАЦІЙНИХ ФІЛЬМІВ)
У статті досліджено феномен подвійної адресації в анімаційних фільмах як одну з ключових перекладацьких проблем сучасного аудіовізуального перекладу. Визначено, що анімаційний фільм функціонує як полікодовий текст, орієнтований одночасно на дитячу й дорослу аудиторію, що зумовлює багаторівневу організацію гумору, алюзій, культурних маркерів, інтертекстуальних сигналів і прагматичних ефектів. Обґрунтовано, що в умовах локалізації перекладач має не лише відтворити зміст оригіналу, а й забезпечити баланс між доступністю для дитячого глядача та збереженням додаткових смислових шарів для дорослого реципієнта. У роботі проаналізовано основні перекладацькі стратегії, застосовувані для відтворення подвійної адресації в українських локалізаціях анімаційних фільмів, зокрема адаптацію, компенсацію, прагматичне підсилення, часткову нейтралізацію та креативну трансформацію. Особливу увагу приділено проблемам перекладу гри слів, культурних реалій, прецедентних феноменів і реплік із подвійним прагматичним навантаженням. На основі теоретичного узагальнення та аналізу показових прикладів доведено, що адекватна передача подвійної адресації є важливим критерієм якості локалізації анімаційного продукту, оскільки саме вона забезпечує збереження функціональної багатошаровості тексту та повноцінне сприйняття фільму різними віковими групами.
Авторське право (c) 2026 КОВАЛЮК, БРОСКА
МЕТАФОРИЗАЦІЯ ТЕРМІНІВ У СУЧАСНОМУ НІМЕЦЬКОМУ МЕДІЙНОМУ ДИСКУРСІ
У статті досліджено процеси метафоричного переосмислення термінологічної лексики в сучасному німецькому медійному дискурсі. Метою розвідки є опис закономірностей метафоричного вживання термінів у рамках когнітивно-інформаційного підходу. Матеріалом слугували понад 500 метафоризованих термінів, виявлених у провідних німецьких виданнях (Die Zeit, SZ, FAZ, Die Welt, Der Spiegel) за 2022–2025 роки. Для досягнення поставлених завдань застосовано методи металінгвістичного та контекстологічного аналізу, класифікації й систематизації мовного матеріалу, а також статистичний метод для визначення частотності метафоричних моделей у різних тематичних сферах. Метафоризовані терміни розглядаються як когнітивні моделі концептуалізації соціально-політичної та економічної дійсності. У дослідженні виокремлено макро- і мікромоделі метафоризації з фреймово-слотовою структурою. Детально проаналізовано три найчастотніші макромоделі: «Політика, економіка, суспільне життя – це видовище», «Політичне, економічне та суспільне життя – це війна» та «Політичні, економічні й суспільні проблеми – це хвороби». Виявлено суттєві відмінності в частотності моделей залежно від тематичної сфери: у політичній домінує видовищна метафора (27%), в економічній – медична (27%), тоді як у соціокультурній сфері досліджувані моделі представлені більш збалансованою. Встановлено, що детермінологізація характеризується поєднанням спеціального характеру термінологічної інформації з образністю метафори, що забезпечує точність номінації та посилює прагматичний вплив на читача. Термінологічне значення, залишаючись активним у контексті метафори, робить її особливо придатною для медійного дискурсу. Приблизно 100 виявлених метафор не зафіксовані в сучасних словниках німецької мови, що свідчить про динамічний характер метафоричної картини преси. Результати підтверджують, що метафоризація термінів є не лише стилістичним прийомом, а й когнітивним механізмом структурування знання та формування концептуальної картини світу в медійному дискурсі.
Авторське право (c) 2026 КІЙКО С, КІЙКО Ю, САЙКО
НЕОЛОГІЗМИ СУЧАСНОЇ НІМЕЦЬКОЇ МОВИ КРІЗЬ ПРИЗМУ ТЕМАТИЧНОЇ ДИФЕРЕНЦІАЦІЇ (НА МАТЕРІАЛІ ОНЛАЙН-КОРПУСУ «DIE WORTWARTE»)
У статті здійснено комплексний аналіз неологізмів сучасної німецької мови крізь призму їх тематичної диференціації на матеріалі онлайн-корпусу «Die Wortwarte». Актуальність дослідження зумовлена інтенсивними процесами оновлення лексичного складу мови під впливом глобалізаційних, соціально-економічних і технологічних трансформацій, а також відсутністю єдиного підходу до визначення поняття «неологізм» та його класифікації у сучасній лінгвістиці. Мета дослідження – виявити, систематизувати та визначити кількісно-семантичні особливості тематичних груп неологізмів сучасної німецької мови. Матеріалом дослідження є 1089 неологізмів, відібраних методом суцільної вибірки з онлайн-корпусу «Die Wortwarte» за 2020 рік. У роботі використано комплекс взаємодоповнювальних методів: описовий метод (для характеристики сутності неологізмів), структурно-семантичний аналіз (для дослідження відповідних особливостей), компонентний аналіз (для виявлення значеннєвих характеристик), аналіз словникових дефініцій (для уточнення термінологічного апарату), а також кількісний метод (для визначення кількісних параметрів і розподілу неологізмів за тематичними групами). Виокремлено 16 тематичних груп: «Auto und Verkehr»; «Beruf und Karriere»; «Bildung»; «Ernährung»; «Fernsehen und Kino»; «Freizeit»; «Sport»; «Gesellschaft»; «Gesundheit»; «Kunst»; «Medien»; «Musik»; «Politik»; «Umwelt»; «Wirtschaft»; «Wissenschaft». Результати дослідження засвідчили, що домінантною частиномовною групою є іменники, тоді як серед тематичних груп найбільш репрезентованими є «Gesundheit» та «Wirtschaft». Встановлено, що активізація неологічних процесів у досліджуваний період значною мірою зумовлена впливом пандемії COVID-19, яка спричинила появу значної кількості нових лексичних одиниць, пов’язаних із медичною, соціальною та економічною сферами. З’ясовано, що основними джерелами поповнення лексичного складу є запозичення, передусім з англійської мови, а також внутрішньомовні словотвірні процеси. Отримані результати відображають актуальні тенденції розвитку сучасної німецької мови та засвідчують нерівномірність розподілу неологізмів за тематичними групами.
Авторське право (c) 2026 КАЛИНЮК, ОСАДЧУК
ДИНАМІКА РЕФЕРЕНЦІЇ : ЗНАЧЕННЯ, КОНТЕКСТ, ІНТЕРПРЕТАЦІЯ
У представленому дослідженні комплексно розглядається феномен референції як фундаментальний механізм текстової когезії та потужний інструмент створення стилістичного ефекту в художньому дискурсі. Особливий акцент зроблено на дослідженні динаміки референтних відношень у процесі міжмовного перенесення. Референція, що трактується як ментальна та мовленнєва операція встановлення зв’язку між лінгвістичними одиницями та об’єктами позамовної дійсності, забезпечує повторне згадування персонажів чи понять без надмірної тавтології. Водночас кореференція виступає архітектонікою наративу, формуючи ланцюги взаємопов’язаних виразів, які забезпечують структурну цілісність твору та глибинну характеристику образів. Динамічний аспект референції простежується через трансформацію її функцій залежно від комунікативного контексту, специфіки жанру фентезі та етнокультурних чинників. У роботі детально висвітлюються лінгвоперекладацькі труднощі, що виникають під час прономіналізації, застосування синонімічних замін та адаптації стилістично навантажених одиниць. Окрему увагу приділено специфіці відтворення гумору, багатошарової гри слів та культурно маркованих висловів у романі Террі Пратчетта «Soul Music». Встановлено, що збереження референтних зв’язків у такому насиченому тексті вимагає від перекладача гнучкого застосування стратегій калькування, доместикації, форенізації та локалізації. Порівняльний аналіз англомовного оригіналу та українського перекладу свідчить про суттєві розбіжності в реалізації референції: український дискурс тяжіє до еліпсису займенників та розширення номінативних варіантів, що диктується граматичними нормами та стилістичними традиціями мови. Дослідження підкреслює, що динаміка референції охоплює не лише семантичний, а й інтерпретаційний рівень, де референтні структури зміщують смислові акценти відповідно до очікувань цільової аудиторії. У підсумку доведено, що еквівалентність перекладу залежить від філігранного балансу між семантичною точністю та культурною релевантністю, що робить референцію багатовимірним феноменом, який об’єднує значення, контекст і естетичну виразність літературного тексту.
РЕФЕРЕНТНО-ОЦІННА СЕМАНТИКА АНГЛІЙСЬКОМОВНИХ СЛОВОСПОЛУК ІЗ КОМПОНЕНТОМ «ВІЙНА»
Наукову студію присвячено дослідженню референтно-оцінної семантики англійськомовних словосполук із компонентом «війна». Насущність наукової роботи лежить у потребі комплексного осмислення механізмів, за допомогою яких багатокомпонентні мовні одиниці одночасно забезпечують референтну точність номінації воєнних реалій і формують їхній оцінно-образний, інтерпретаційно-нормативний ракурс у свідомості адресата. Метою дослідження є розмежування референтно-описового та оцінно-образного шару значень словосполук із компонентом «війна» й установити способи їх актуалізації у мовленні. Методологічну основу становить семантико-типологічний аналіз, що охоплює денотативно-референтні параметри (інтенсіонал / екстенсіонал), композиційність значення, валентнісно-керувальні характеристики, таксономічні (гіперо-гіпонімічні) зв’язки та прагматично-конотативні маркери оцінності. Матеріал дослідження сформовано на основі репрезентативного корпусу англійськомовних текстів офіційно-ділового, публіцистичного та художнього стилів загальним обсягом понад 15 000 сторінок, із яких шляхом суцільної вибірки вилучено 8 310 словосполук із компонентом «війна». З’ясовано, що референтно-описовий шар значення забезпечує системну прив’язку мовної одиниці до позамовної дійсності через інтенсіональні ознаки та екстенсіональний обсяг референції, а оцінно-образний шар формується лексичними інтенсифікаторами, метафоричними моделями, юридично релевантними номінаціями й синтаксичними конструкціями з цільовою семантичною прив’язкою. Доведено, що граматичні моделі словосполучень (Adj+N, N+N, N+Prep+N) у поєднанні з валентнісно-керувальними обмеженнями виступають інструментами семантичної вивіреності та підвищують однозначність їх інтерпретації й перекладу. Наукова новизна полягає у концептуалізації двошарової семантичної організації словосполук із компонентом «війна» та параметризації механізмів поєднання номінативної й оцінної функцій у воєнному дискурсі. Прикладне значення одержаних результатів полягає в можливості їх застосування в корпусній лінгвістиці, термінографії, термінознавстві та перекладознавстві, передусім для уніфікації терміновживання й уточнення перекладацьких стратегій відтворення оцінно-образного шару без втрати референтної точності.
ФОНЕТИЧНА ІНТЕРФЕРЕНЦІЯ У ВИМОВІ АНГЛІЙСЬКИХ ЗВУКІВ УКРАЇНСЬКИМИ СТУДЕНТАМИ
У статті розглянуто проблему фонетичної інтерференції у процесі вивчення англійської мови українськими студентами. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю формування правильної англійської вимови як важливої складової іншомовної комунікативної компетентності. У роботі проаналізовано основні відмінності між фонетичними системами англійської та української мов, що спричиняють артикуляційні та перцептивні труднощі під час оволодіння англійською вимовою. Особливу увагу приділено вимові міжзубних приголосних /θ/ і /ð/, білабіального приголосного /w/, англійського /r/, аспірованих проривних приголосних /p/, /t/, /k/, а також довгих і коротких голосних, дифтонгів, ритму та інтонації англійського мовлення. Визначено типові вимовні помилки українських студентів, спричинені впливом рідної мови, та охарактеризовано їх артикуляційні причини. Методологічну основу дослідження становлять описовий, зіставний і фонетико-артикуляційний методи. Теоретичну базу роботи складають праці українських і зарубіжних учених у галузі фонетики, порівняльного мовознавства та методики навчання іноземних мов. У статті підкреслено важливість використання Міжнародного фонетичного алфавіту (IPA), розвитку фонематичного слуху та артикуляційної усвідомленості у процесі формування правильної вимови. У результаті дослідження встановлено, що основними проявами фонетичної інтерференції є заміна англійських звуків артикуляційно близькими українськими відповідниками, недостатня реалізація аспірації, спрощення дифтонгів, відсутність редукції голосних та пом’якшення приголосних. Запропоновано систему вправ для подолання фонетичної інтерференції та вдосконалення англійської вимови. Наголошено на ефективності інтерактивних технологій, мультимедійних ресурсів і AI-платформ у сучасному навчанні фонетики. Результати дослідження підтверджують, що систематичне артикуляційне й аудитивне тренування сприяє формуванню правильної англійської вимови та зменшенню впливу українського акценту. Практичне значення дослідження полягає у можливості використання запропонованих рекомендацій у процесі викладання практичної фонетики англійської мови.
Авторське право (c) 2026 Гоменюк, Кравченко
НАРАТИВНІ СТРАТЕГІЇ МАНІФЕСТАЦІЇ ІНТРИГИ В АНГЛІЙСЬКОМУ ПОЛІТИЧНОМУ ТРИЛЕРІ
У статті досліджено вербальну маніфестацію інтриги в романі Shall We Tell the President? Дж. Арчера з акцентом на наративно-прагматичні механізми формування напруги в політичному трилері. Інтрига розглядається не як сукупність окремих стилістичних прийомів чи випадкових художніх ефектів, а як системно організований дискурсивний феномен, багаторівнева стратегія, що спрямовує увагу та інтерпретаційну діяльність читача. Теоретичну основу дослідження становить поєднання наратологічного та лінгвопрагматичного підходів із залученням деконструктивістської концепції différance Ж. Дерріда, відповідно до якої інтрига функціонує як механізм відкладання смислу та підтримання інтерпретаційної напруги, що визначає специфіку сприйняття тексту та формує очікування реципієнта. Основним інструментом аналізу в роботі виступає лінгвопрагматична інтерпретація як аналіз мовних засобів у контексті їхнього впливу на адресата, що виявляє комунікативні стратегії, тактики та приховані наміри мовця. Встановлено, що інтрига реалізується на кількох рівнях. Темпоральний рівень (близько 20% фрагментів) формує ефект зворотного відліку через точні часові маркери та послідовну організацію подій. На лексико-семантичному рівні домінують значення анонімності, секретності та порушення очікувань; негативні конструкції та дейктичні маркери прихованості сигналізують про загрозу без прямої номінації. Важливу роль відіграють дискурс «маски» й професійної недовіри, а також вербалізація фізіологічних реакцій і комунікативних лакун, де мовчання набуває підвищеної інформативності та прагматичної значущості. Ономастична інтрига, реалізована через псевдоніми, створює семантичні прогалини навколо ключових персонажів. Доведено, що нейтральні мовні одиниці в жанровому контексті можуть функціонувати як маркери небезпеки, формуючи специфічний герменевтичний код. Експозиція роману характеризується домінуванням стратегії інформаційної редукції (35%), яка активізує когнітивну діяльність читача та забезпечує стійкий ефект інтриги, підтримуючи динаміку читацького інтересу.
АНГЛІЙСЬКА ОКОПНА ПОЕЗІЯ ПЕРШОЇ СВІТОВОЇ ВІЙНИ ЯК ДИСКУРСИВНИЙ ЖАНР
У статті розглядається англійська окопна поезія Першої світової війни як специфічний дискурсивний жанр у межах воєнного дискурсу та аналізуються дискурсивні стратегії, що формують репрезентації війни, героїзму, жертовності й травми. Продемонстровано результати багатовекторних інтерпретацій номінацій фрагментів травматичного досвіду, реалізованих у поетичних текстах за авторством Руперта Брука, Джона Маккрея, Вілфреда Овена та Зігфріда Сассуна. Висвітлено, яким чином стратегії номінації, предикації, аргументації, перспективації, пом’якшення та інтенсифікації легітимують або делегітимують воєнні дії та вербалізують травматичний досвід війни. Методологічною основою інтерпретацій є дискурс‑історичний підхід, а також використано окремі процедури когнітивної поетики. "Парасольковою" методологічною базою є теорія міфологічно-орієнтованого семіозису, що дозволяє здійснити інтерпретацію ірраціональних механізмів трансформації травматичного досвіду. У дослідженні реалізовано міждисциплінарне розуміння поетичного дискурсу як семіотичної моделювальної діяльності, що водночас віддзеркалює й переосмислює когнітивну матрицю автора. Окопна поезія трактується як денонсуальний дискурсивний жанр, який втручається у ширший воєнний дискурс, заперечуючи традиційні міфи про шляхетну жертовність і оголюючи тілесні та психологічні наслідки індустріалізованої війни. Запропоновано типологію трьох підтипів дискурсу окопної поезії – патріотичного, травматичного та сатиричного. Встановлено, що вказані підтипи дискурсу відрізняються фокусними "смисло-генними" концептами (ГЕРОЙ, ЖЕРТВА, СМЕРТЬ, ТРАВМА, ПАМ’ЯТЬ), а також конфігураціями домінантних дискурсивних стратегій. Продемонстровано, як чуттєво‑конкретні образи, медикалізована лексика, іронічна переінтерпретація релігійних і патріотичних формул та зіткнення цивільних і фронтових перспектив конструюють альтернативні «світи» воєнного досвіду й формують культурну пам’ять про Велику війну. Встановлено, що окопна поезія постає водночас історичним документом фронтового досвіду, дискурсивною практикою своєрідної «автотерапії», яка артикулює травматичну картину світу «втраченого покоління», і контрдискурсом, що дестабілізує легітимувальні наративи війни в історичній та сучасній перспективах.
ЛЕКСИЧНА КРЕАТИВНІСТЬ І АНГЛОМОВНІЙ ЧІК-ЛІТ І МАНИШШИЙ ПЕРЕКЛАД
Стаття присвячена дослідженню лексичної креативності в жанрі англомовної чік-літ, зосереджуючись на неологізмах, утворених шляхом свідомого відхилення від усталених словотвірних норм. Такі інновації, будучи важливими з погляду стилістики та соціально-прагматичних функцій у межах жанру, становлять значні труднощі для перекладу, особливо між типологічно віддаленими мовами, такими як англійська та українська. В умовах стрімкого розвитку технологій машинного перекладу особливо актуальним є оцінювання здатності автоматизованих систем обробляти лінгвістичну креативність у художніх текстах. У дослідженні аналізується ефективність широко використовуваної системи машинного перекладу загального призначення DeepL у відтворенні креативних неологізмів українською мовою. Матеріалом слугує корпус неологізмів, відібраних із сучасних романів жанру чік-літ, що охоплюють різні словотвірні процеси, зокрема афіксацію, словоскладання, усічення та конверсію. Особлива увага приділяється взаємодії формальної інноваційності та семантичної прозорості, а також здатності машинного перекладу зберігати ці характеристики. Результати свідчать, що DeepL зазнає суттєвих труднощів у перекладі креативних неологізмів: рівень помилок перевищує 80%. Найпоширенішими є морфологічні невідповідності, семантичні втрати, неправильна інтерпретація складників та утворення нефункціональних або неприродних форм у цільовій мові. Це вказує на системні обмеження алгоритмів у роботі з відхиленнями від звичних мовних моделей. Отже, результати дослідження демонструють, що саме ті ознаки, які забезпечують креативність неологізмів – новизна, непередбачуваність і контекстуальна зумовленість – виходять за межі дистрибутивних можливостей сучасних систем машинного перекладу. Це підкреслює потребу в удосконаленні перекладацьких алгоритмів і застосуванні постредагування для адекватного відтворення стилістичних нюансів і мовної креативності.
ІНТЕРТЕКСТУАЛЬНІСТЬ ЯК ЗАСІБ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДЕКВАТНОСТІ ПЕРЕКЛАДУ НАУКОВИХ ТЕКСТІВ В УМОВАХ ВИКОРИСТАННЯ ШІ (НА МАТЕРІАЛІ АНГЛІЙСЬКОЇ ТА НІМЕЦЬКОЇ МОВ)
У статті розглядається роль інтертекстуальності як фундаментального засобу забезпечення адекватності перекладу наукових та фахових текстів. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю інтеграції когнітивно-лінгвістичних підходів у сучасну перекладацьку практику, що трансформується під впливом цифрових технологій. Для досягнення поставленої мети було застосовано комплекс загальнонаукових та спеціальних філологічних методів, метод суцільної вибірки, компаративний аналіз. Проаналізовано основні прояви інтертекстуальності у науковому дискурсі: від прямих цитацій та алюзій до імпліцитних маркерів, таких як термінологічна наступність та жанрові кліше. Визначено значення інтертекстуальності як імпліцитної перекладацької стратегії, що дозволяє зберегти логіко-філософську цілісність тексту в межах певної наукової парадигми. Особливу увагу приділено порівняльному аналізу самостійного (ручного) перекладу та перекладу, виконаного за допомогою штучного інтелекту (ШІ). Висвітлено роль перекладача як фасилітатора, здатного верифікувати пресупозиції та коригувати неадекватність перекладу нейромереж при відтворенні складних концепцій. У роботі схарактеризовано специфіку передачі міжтекстових зв’язків, що ґрунтуються на фонових знаннях реципієнта. Наведено та детально прокоментовано приклади перекладу англійськомовних та німецькомовних наукових конструкцій українською мовою, зокрема термінів з історії мови та складних лексичних утворень, властивих академічному письму. У результаті дослідження встановлено, що врахування інтертекстуальних зв’язків є критичною умовою забезпечення адекватності перекладу фахових текстів, оскільки воно запобігає термінологічній дезорієнтації та стилістичному дисонансу. Виявлено, що мовні моделі GPT-4o та Gemini 3 Flash зберігають адекватність перекладу при передачі інтертекстуальних зв’язків у термінах та кліше. Доведено, що ефективне використання ШІ у цій сфері можливе лише за умови високої цифрової та філологічної компетенції фахівця. Перспективи подальших розвідок вбачаються у розробці алгоритмів оцінювання інтертекстуальної валідності машинного перекладу в межах окремих наукових шкіл, з урахуванням контексту при перекладі тез, статей і монографій.
Авторське право (c) 2026 Баран, Побережний
АНГЛІЙСЬКА ПЕЙОРАТИВНА ЛЕКСИКА ТА ОСОБЛИВОСТІ ЇЇ ПЕРЕКЛАДУ
Стаття присвячена встановленню специфіки поняттєво-термінологічного поля, пов’язаного з образливою лексикою обмеженого вжитку, та виявленню семантичних і прагматичних відмінностей між такими лінгвістичними категоріями, як пейоратив, інвектива та обсценізм. Актуальність дослідження зумовлена відсутністю чіткої уніфікованої класифікації цієї лексики в українській та зарубіжній гуманітаристиці, що створює термінологічну полісемію і перешкоджає коректному аналізу вербальної агресії, емоційності та етичних маркерів у мовленні. У межах дослідження проведено огляд праць українських (Л. О. Білоконенко, О. Є. Голод, А. С. Овсієнко, Л. О. Ставицька, М. Р. Ткачівська та ін.) та зарубіжних (E. Castroviejo, R. Finkbeiner, P. Liviu, M. Popa-Wyatt та ін.) мовознавців, що дозволило систематизувати наявні підходи до визначення, функцій і семантики образливої лексики. З’ясовано, що пейоративна лексика є найбільш широкою категорією, яка охоплює одиниці з негативною конотацією, але не обов’язково спрямовані на пряму образу адресата. Інвектива, на відміну від пейоратива, характеризується інтенційною спрямованістю на приниження або агресивне висловлення, тоді як обсценізми становлять підклас табуйованої лексики, що виходить за межі соціально прийнятних норм спілкування. Особливу увагу приділено ролі контексту в актуалізації пейоративного значення, що дозволяє виділити абсолютні та релятивні пейоративи. У статті також подано узагальнену класифікацію пейоративної лексики за критерієм контекстуального застосування, що становить практичну цінність для подальших перекладознавчих розвідок. Отримані результати підтверджують необхідність подальшого розроблення єдиної терміносистеми для вивчення образливої лексики, зокрема в перекладі художнього дискурсу, де така лексика відіграє важливу роль у створенні соціолінгвістичної та культурної реалістичності тексту.
ЛЕКСЕМИ СВІТЛА У РОМАНІ Ф. ПЕРЕТТІ ВІЗИТ: СТРУКТУРНО-СЕМАНТИЧНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ
У статті здійснено структурно-семантичний аналіз мовних засобів, що позначають світлові явища у романі Ф. Перетті «Візит». Вибір роману Ф. Перетті «Візит» зумовлений його глибокою символікою та насиченістю лексемами світла, що відображають боротьбу добра і зла, віри та сумніву. Твір є показовим прикладом сучасного релігійного письма, у якому світло набуває як фізичного, так і метафоричного значення. Це робить роман придатним для структурно-семантичного аналізу лексем, що формують морально-філософську й духовну концепцію твору. Метою дослідження є виявлення та опис лексико-семантичних, морфологічних і синтаксичних особливостей функціонування лексем, пов’язаних зі світлом, у структурі художнього тексту. Методологія базується на комплексному поєднанні кількісного та якісного аналізу. Використано методи лексико-семантичного групування, морфологічної характеристики та синтаксичного контекстуального аналізу, що дозволяє простежити, як різні мовні форми відображають семантичні відтінки, стилістичні функції та емоційну забарвленість образу світла. Результати дослідження показали, що лексеми світла виконують багатофункціональну роль: вони формують атмосферу, підкреслюють психологічний стан персонажів та несуть символічне навантаження, пов’язане з духовними або моральними аспектами твору. Морфологічна гнучкість світлових лексем (їхнє функціонування як іменників, прикметників чи дієслів) дозволяє авторові варіювати динаміку описів та ефективно впливати на емоційний тон тексту. Встановлено, що лексеми світла у романі Ф. Перетті не лише забезпечують образність і створюють атмосферу, але й виконують важливу сюжетотворчу роль, інтегруючи естетичну, символічну та психологічну площину художнього світу. Перспективи подальших досліджень вбачаються у зіставному аналізі лексем на позначення світла в текстах інших сучасних англомовних письменників; у поглибленому когнітивно-семантичному розгляді концепту світла в художній прозі; а також у застосуванні корпусних і статистичних методів для вивчення типових колокацій і дискурсивних моделей у масштабних літературних корпусах.
НОМІНАТИВНЕ ПОЛЕ КОНЦЕПТУ PSYCHOTRAUMA В АНГЛОМОВНОМУ НАУКОВОМУ ДИСКУРСІ
Статтю присвячено реконструкції номінативного поля концепту PSYCHOTRAUMA в англомовному науковому дискурсі з метою детального опису його внутрішньої структури, смислової організації та принципів термінологічної репрезентації. Метою дослідження є виявлення лексичних одиниць, що вербалізують феномен психотравми в академічному середовищі, а також моделювання їхньої ієрархії відповідно до ядерно-периферійної структури, що дозволяє відтворити системні закономірності концептуалізації цього багатовимірного явища. Методологічну основу становлять структурно-семантичний, контекстуально-інтерпретаційний, компонентний і порівняльний аналізи, реалізовані в межах інтратекстуального та транстекстуального рівнів моделі DIMEAN, що забезпечило комплексний підхід до аналізу номінативного матеріалу. Емпіричну базу формує корпус із 868 номінативних одиниць, відібраних шляхом суцільного аналізу повного тексту наукової статті Road to resilience: From traumatic experiences to psychopathologies (2022), яка репрезентує сучасні тенденції психотравматологічних досліджень і містить значний масив релевантної термінології. У результаті опрацювання матеріалу сформовано 21 лексико-тематичну групу, інтегровану у шість макрополів, що відображають ключові напрями концептуалізації психотравми: етіологічні та контекстуальні чинники, психопатологічні наслідки, механізми резилієнтності, діагностичні підходи, терапевтичні інтервенції та соціокультурні детермінанти. Внутрішня структура номінативного поля демонструє чітку диференціацію між ядром, ближньою та дальньою периферією: ядро охоплює дефініційно стабільні терміни, ближня периферія конкретизує структурні й клінічні характеристики травми, тоді як дальня периферія включає інтерпретаційні та контекстуально марковані номінації, що відображають міждисциплінарні підходи до опису феномену.