Науковий вісник Чернівецького університету : Географія
ГАЛУЗЬ ТА ПРОБЛЕМАТИКА Науковий вісник Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, серія «Географія» видається з 1996 року. Журнал входить до переліку наукових фахових видань України – категорія «Б» (103 – Науки про Землю, 106 – Географія) відповідно до наказу МОН від 06 червня 2022 року №530. Його тематика охоплює питання фізичної та суспільної географії, гідрології та кліматології, геодезії, картографії та ГІС-технологій, туризму, методики викладання географії та інші питання наук про Землю. ДОДАТКОВА ІНФОРМАЦІЯ 1. ISSN – 2311-9276 2. ISSN (Online) – 3041-1890 3. УДК 061(08):91 4. Періодичність – 2 рази на рік 5. Засновник – Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича
Охорона природи як форма неутилітарного природокористування (на прикладі Володимирського району Волинської області)
У статті розглянуто охорону природи як форму неутилітарного природокористування на прикладі Володимирського району Волинської області. Обґрунтовано теоретичні засади неутилітарного природокористування та визначено роль об’єктів природно-заповідного фонду як просторової основи реалізації природоохоронної діяльності. Проаналізовано ландшафтну структуру території району, особливості формування та сучасний стан природоохоронної мережі. Зазначено, що ландшафтна мозаїчність території, зумовлена поєднанням поліських і широколистяних ландшафтів, формує передумови для високого біорізноманіття, однак не супроводжується належним рівнем територіальної охорони, що свідчить про наявність значного резерву для розвитку неутилітарного природокористування. Для оцінювання рівня розвитку неутилітарного природокористування застосовано коефіцієнт неутилітарного природокористування території, що дозволило виявити просторові диспропорції у розміщенні природоохоронних територій у межах територіальних громад. Встановлено, що за значного природного потенціалу та мозаїчності природних ландшафтів район характеризується низьким рівнем заповідності та домінуванням утилітарних форм природокористування, передусім аграрного та видобувного. Обґрунтовано необхідність розширення мережі природно-заповідного фонду та розвитку неутилітарного природокористування як важливої передумови екологічно збалансованого розвитку території
Наукова спадщина і наукова школа професора Ярослава Жупанського
Розглянуто тематику (основні проблеми дослідження) наукової спадщини професора Ярослава Жупанського. Вказані теми його дисертаційних робіт (кандидатської та докторської), а також тематика дисертацій його аспірантів, здобувачів, докторантів і наступних наукових послідовників. Названі прізвища на «дереві підготовки наукових кадрів» професором Я. Жупанським і його послідовниками – всього 10 докторів і 30 кандидатів наук.
Життєвий та науковий шлях професора Василя Миколайовича Гуцуляка -видатного українського географа і педагога
Стаття присвячена всебічному аналізу життєвого шляху, наукової спадщини та педагогічної діяльності професора Василя Миколайовича Гуцуляка – видатного українського географа, який зробив вагомий внесок у формування та розвиток сучасної геоекології, ландшафтознавства та ландшафтної геохімії в Україні. Особливий акцент зроблено на розкритті ролі вченого у становленні ландшафтно-геохімічної школи, створенні геоекологічної лабораторії, формуванні мережі міждисциплінарних досліджень та популяризації досягнень Чернівецької географічної школи у міжнародному науковому просторі. Професор Гуцуляк розробив еколого-геохімічну концепцію оцінювання стану ландшафтних комплексів, обґрунтував методику комплексного аналізу геосистем та започаткував новий напрям – ландшафтно-геохімічну екологію. Під його керівництвом було створено десятки геохімічних, еколого-географічних та медико-географічних карт, що стали основою регіонального природоохоронного планування і використовуються дотепер. Важливим етапом діяльності Гуцуляка стало заснування у 1980-х роках ландшафтно-геохімічної лабораторії, яка поступово перетворилася на потужний навчально-науковий центр. У лабораторії проводилися комплексні дослідження ґрунтів, води, біоти та атмосферного повітря, аналізувалося забруднення урбанізованих територій, реалізовувались міжнародні наукові проєкти у співпраці з науковими установами Румунії та Молдови. Під керівництвом професора була створена наукова школа, в межах якої захищено 8 кандидатських дисертацій, присвячених різним аспектам геохімії ландшафтів, медико-географічним дослідженням, еколого-економічним оцінкам та аналізу сільських і міських геосистем. Приділено педагогічній діяльності професора, який поєднував високу наукову культуру з талантом лектора і наставника. Він створив низку навчальних посібників і підручників, що стали основою викладання дисциплін «Ландшафтна екологія», «Ландшафтознавство», «Геохімія ландшафтів» у закладах вищої освіти України. Міжнародне визнання професора підтверджується його участю в роботі престижних наукових організацій, членством у міжнародних асоціаціях та численними відзнаками. Наукова й педагогічна спадщина Василя Миколайовича Гуцуляка є вагомою частиною розвитку української географії, а його внесок у становлення геоекологічних і ландшафтно-геохімічних досліджень зберігає свою актуальність і значущість. Науковець створив цілісний науковий напрям, сформував сильну школу послідовників і залишив багату інтелектуальну спадщину, яка продовжує впливати на сучасний розвиток географічної науки
Принципи оцінки параметрів вологості грунту в річковому басейні
Розглянуто фізичні та математичні засади формування вологості ґрунту і трансформації опадів у складові річкового стоку в межах річкових басейнів Карпато-Подільського регіону. Центральне місце у дослідженні відведено ґрунтовій товщі як провідному елементу вертикальної структури водозбору, що виконує функцію акумуляції, перерозподілу та втрат вологи в процесі формування дощових паводків і меженного стоку. Показано, що саме властивості ґрунту - гранулометричний склад, пористість, водоутримувальна здатність та коефіцієнт фільтрації - визначають інтенсивність і співвідношення між інфільтрацією, підповерхневим та поверхневим стіканням, а також випаровуванням. Актуальність дослідження зумовлена зростанням частоти екстремальних гідрометеорологічних явищ, необхідністю підвищення точності короткострокового прогнозу паводків і вдосконаленням моделей формування стоку в умовах просторової мозаїчності ґрунтово-ландшафтних характеристик. Проаналізовано сучасний стан наукових досліджень у галузі моделювання руху води в ґрунті, зокрема праці вітчизняних і зарубіжних авторів, що заклали теоретичні та методичні основи вивчення інфільтрації, внутрішньогрунтового стоку та випаровування. Узагальнено підходи до параметризації процесів схилового стікання і формування гідрографа паводку з урахуванням геометрії схилів, ступеня їх збіжності або розбіжності, а також шорсткості поверхні. Наведено аналітичні вирази для опису водоутворення на схилах різного типу, визначено роль схилових постійних та інтенсивності водоутворення у формуванні притоку до руслової мережі. Особливу увагу приділено діяльному шару ґрунту як трансформаційній камері, в межах якої відбуваються основні втрати схилового стоку. Детально розглянуто вертикальну будову ґрунтової колонки та виділено принаймні три функціональні рівні: приповерхневий шар, діяльний шар та зону відносного водоутриму, що переходить у підземні води. Показано, що агрогідрологічні константи (вологість в’янення, найменша та повна польова вологомісткість) разом із коефіцієнтом фільтрації є базовими параметрами для кількісного опису водного режиму ґрунтів. Опосередковано ці властивості відображаються у статистичних характеристиках просторово-часового розподілу вологості ґрунту. Проаналізовано залежність коефіцієнта фільтрації від гранулометричного та генетичного складу ґрунтів східного і західного Поділля. Побудовано узагальнені криві коефіцієнтів фільтрації для різних генетичних горизонтів, що дозволяє застосовувати отримані результати у басейнових моделях стоку регіонального рівня. Встановлено, що найбільш чутливими до змін вологості є верхні горизонти ґрунту (0–10 та 10–20 см), тоді як глибші шари реагують на опади із часовим запізненням. Розглянуто та порівняно декілька методів оцінювання випаровування, зокрема рівняння М.І. Будико та модифіковані співвідношення, побудовані на основі закону А. Дальтона. Показано, що коефіцієнти випаровування не є сталими величинами, а змінюються залежно від глибини шару, поточної вологості ґрунту та дефіциту вологості повітря. Наведено результати розрахунків частки втрат води на випаровування для окремих ґрунтових шарів у різні часові інтервали вегетаційного періоду. Отримані результати свідчать, що сумарне випаровування з ґрунтової колонки формується як інтегральний ефект втрат з усіх її шарів, при цьому внесок глибших горизонтів зростає у міру висушування приповерхневих шарів. Запропоновано підхід до оцінювання відносного вкладу розрахункових шарів ґрунту у загальне випаровування, що може бути використаний при побудові фізично обґрунтованих моделей водного балансу. Практичне значення роботи полягає у можливості використання сформованого масиву ландшафтно-гідрологічних параметрів для моделювання різних фаз річкового стоку, удосконалення методик прогнозу дощових паводків та оцінювання водних ресурсів малих і середніх річкових басейнів. Запропоновані підходи зберігають універсальність і можуть бути адаптовані до інших фізико-географічних умов за наявності відповідної інформаційної бази. Узагальнюючи, зроблено висновок, що послідовна у часі зміна вологості ґрунту визначається взаємодією двох протилежних процесів - інфільтрації та випаровування, інтенсивність яких контролюється властивостями ґрунту та метеорологічними умовами. Урахування цих закономірностей є необхідною передумовою підвищення достовірності гідрологічних розрахунків і прогнозів у басейнах річок Карпато-Подільського регіону
Дендрокліматичні реконструкції у Карпатах: ретроспектива і потенціал для досліджень змін клімату
У дослідженні здійснено синтез та оцінку опублікованих дендрокліматичних досліджень для території Карпат для визначення придатності і потенціалу таких даних у виявленні індикаторів змін клімату. Здійснено системний бібліографічний аналіз публікацій у науковметричній базі Scopus за пошуковим запитом "(Carpath* AND Climat*)" з подальшим виокремленням кластеру дендрокліматичних досліджень за допомогою побудови мережевих концептуальних мап у програмному забезпеченні VOS-viewer. Інтерпретація результатів базується на аналізі радіального річного приросту деревних кілець з використанням параметрів TRW (ширина річних кілець), MXD (максимальна щільність), BI (інтенсивність синього забарвлення) та ізотопного аналізу (δ¹³C, δ¹⁸O). Виявлено нерівномірність просторового охоплення досліджень: найбільше реконструкцій здійснено у Західних Карпатах, найменше – у Південних Карпатах, Південно-Західні Карпати взагалі не охоплені дослідженнями. Найпоширенішим видом у реконструкціях є сосна кедрова. Підтверджено, що клімат Середньовічного теплого періоду є аналогом сучасного потепління, а зниження температури повітря упродовж Малого льодовикового періоду було меншим порівняно з глобальними показниками. Дендрокліматичні реконструкції Карпат добре узгоджуються з багаторічним ходом літніх температур повітря і ритмікою атмосферних посух. Визначено методологічні обмеження реконструкцій залежно від висотного поясу територій відбору зразків. Застосування новітніх методів (ізотопного аналізу, MXD) вказує на високий потенціал для виявлення кліматичних екстремумів. Зібрані дані придатні для калібрування кліматичних моделей і виявлення як регіональних закономірностей, так і локальних екстремальних подій.
Гуманітарно-географічне дослідження креативних міст: глобальний та національний контекст
Стаття присвячена суспільно-географічному дослідженню феномену креативних міст у контексті глобальних та національних тенденцій розвитку креативної економіки. Розглянуто історичну еволюцію концепції креативного міста від початкових ідей 1980-х років (Jane Jacobs, Åke Andersson, David Yencken) через систематизацію підходів у 1990-х роках (Charles Landry, Richard Florida) до сучасного інституційного розвитку у межах діяльності міжнародних організацій. Проаналізовано чотири основні теоретичні підходи до трактування креативного міста: урбаністичний (креативність як інструмент міського розвитку), економічний (середовище для креативних індустрій), соціально-культурний (простір залучення креативного людського капіталу) та суспільно-географічний (територіально організована соціогеосистема з просторовою концентрацією креативних ресурсів). Досліджено світовий досвід формування креативних міст на прикладі UNESCO Creative Cities Network, що об’єднує 350 міст із понад 100 країн у семи тематичних категоріях. Особливу увагу приділено національному контексту розвитку креативної економіки в Україні, де у 2021 році креативні індустрії створили 7 % ВВП, забезпечивши зайнятість 352 тис. осіб. Охарактеризовано три українські міста-учасники мережі ЮНЕСКО: Львів та Одесу (література) і Харків (музика). Обґрунтовано перспективи використання креативної економіки як ефективного інструменту повоєнної відбудови українських міст через міжнародне муніципальне партнерство (Eurocities) та участь у європейських програмах підтримки культури і креативності (Creative Europe). Обґрунтовано значення суспільно-географічного підходу для виявлення територіальних закономірностей формування креативних міст і дослідження просторових диспропорцій їх розвитку.
Натуральні ландшафти річищ басейну Південного Бугу
Натуральних річищ у будь-якому із річкових басейнів України залишилось мало. Мета – на прикладі модельного регіону – басейну Південного Бугу, дослідити сучасний стан, структуру та можливості раціонального використання й охорони наявних натуральних річищ. У процесі дослідження використано наукові принципи: структурно-функціональний, комплексності, контрастності та методи: аналізу і синтезу, порівняння, польових ландшафтознавчих досліджень та ГІС-технології. Серед різноманіття річищ басейну Південного Бугу виділено дві характерних ділянки з властивою лише для них структурою – плеса і перекати. У межах перекатів схарактеризовано чотири, на плесових ділянках два типи натуральних урочищ, а також характерне урочище для обох ландшафтних ділянок натуральних річищ – конуси виносу. Детальне пізнання ландшафтної структури натуральних річищ дає можливість не лише спрогнозувати їх подальший розвиток, але розробляти підходи до реального раціонального використання та охорони поки що наявних натуральних річищ річкової мережі басейну Південного Бугу
ФОРМУВАННЯ ТЕРИТОРІАЛЬНИХ РЕКРЕАЦІЙНИХ СИСТЕМ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ В КОНТЕКСТІ РЕАЛІЗАЦІЇ АДМІНІСТРАТИВНОЇ РЕФОРМИ
запропоновано рекреаційно-туристичне районування Закарпаття з урахуванням нової адміністративної системи. Визначено основні рекреаційно-туристичні ресурси в кожній територіальній громаді, які є, або можуть бути факторами соціально-економічного розвитку. У роботі використано методи аналітико-синтетичної обробки знань, а саме систематизації та класифікації, картографічний метод. Встановлено, що громади, які є найменш популярними серед туристів володіють цінними рекреаційно-туристичними ресурсами, зокрема – ландшафтними. Запропоновано розбудовувати інфраструктуру розміщення туристів у подібних громадах, зокрема екологічні табори – глемпи. Також рекомендується посилити туристичний потенціал територіальних громад, які є прикордонними, або виступають важливими логістичними хабами. Стаття формує теоретико-методичне підґрунтя для розробки стратегій сталого розвитку територіальних громад.
Сейшельські Острови як туристичний напрямок та пропозиції на українському туристичному ринку в умовах війни
Проаналізовано актуальність та особливості розвитку туристичного напряму до Сейшельських Островів в контексті українського ринку туристичних послуг під час війни. Досліджено діяльність ключових туроператорів на українському туристичному ринку – Coral Travel, Tez Tour, Компас, Alliance, Aristeya, ALF та TPG, які продовжують пропонувати туристичні пакети до Сейшельських Островів, адаптуючи свої послуги до нових реалій. Особливу увагу приділено асортименту турів, рівню сервісу, логістичним змінам, пов’язаним із відсутністю прямого авіасполучення з України, а також інноваційним підходам до обслуговування клієнтів. Окреслено механізми пристосування компаній до глобальних викликів, включаючи перенесення вильотів до сусідніх європейських країн, диверсифікацію туристичних продуктів та збереження конкурентоспроможності. Підкреслено значення сталого розвитку та відповідального туризму в умовах кризових змін і продемонстровано здатність українських туроператорів створювати та забезпечувати якісний туристичний продукт навіть у складні періоди.
Географічні передумови просторового планування територій громад в умовах реформ та воєнного стану в Україні (на прикладі Одеської області).
у статті, на основі опрацювання змісту стратегічних документів, що характеризують діяльність та розвиток громад (Стратегії розвитку територій, Комплексного плану просторового розвитку) розкрито роль та значення географічної сладової. Адже, географічні передумови це не просто пункт у описі території, вони стають активним інструментом. Надто, в умовах воєнного стану їх роль стає не лише визначником у розвитку, але й обмежувальним, безпековим фактором при розробці стійких та реальних просторових планів. На прикладі Одеської області, нами доведено наскільки блок географічних характеристик території важливим у просторовому розвитку. Нами доведено важливість детального вивчення географічної складовою при розробці даних документів. В тому числі й впровадження до робочого термінологічного обороту поняття «географічного капіталу», як узагальнюючого, уніфікованого щодо економічного розвитку території відображення важливості усього комплексу переваг географічного та геостратегічного положення, перспектив використання природно-ресурсного потенціалу, тощо. Здійснені нами доведення мають ще й управлінське значення, адже показують важливість наявних на сучасному ринку праці фахівців із регіонального розвитку і просторового планування саме і географічними знаннями та професійними компетентностями. В тому числі акцентуємо увагу на необхідність використання в управлінні та плануванні громадами ГІС.
Інвентаризація та функціональна класифікація ставків за даними Sentinel-2 NDWI в басейні річки Совиця Кіцманська (Україна)
У статті подано методику створення єдиної цифрової бази ставків у басейні річки Совиця Кіцманська та їх класифікації за площею й ступенем сучасної освоєності із застосуванням відкритих геопросторових даних і настільної ГІС QGIS 3.34. У межах одного ГІС-проєкту інтегровано супутникові знімки Sentinel-2 L2A, ортофото Google, картографічні підкладки OpenStreetMap і Visicom, а також модель рельєфу Copernicus DEM, що забезпечило повне покриття басейну й можливість надійної візуальної ідентифікації чаш ставків і пов’язаних із ними заболочених територій. На основі індексу NDWI, розрахованого в растровому калькуляторі QGIS, виокремлено контури відкритої водної поверхні та перезволожених ділянок, які були оцифровані у вигляді полігонів і зведені в базу GeoPackage з подальшим перепроєктуванням до метричної системи координат WGS 84 / UTM zone 35N для коректного визначення площ. Для кожного ставка обчислено площу дзеркала води у квадратних метрах, гектарах і квадратних кілометрах, а також реалізовано дворівневу класифікаційну схему: за функціональним статусом (активно експлуатовані, занедбані, на стадії рекультивації) та п’ятьма площинними класами (<0,5; 0,5–1; 1–5; 5–10; >10 га). Загалом у басейні ідентифіковано 397 ставків, з яких 259 активно експлуатуються, 81 є занедбаними та 57 перебувають на стадії рекультивації. Показано, що найчисельнішими є найменші водойми (площею до 0,5 га), які формують близько двох п’ятих від загальної кількості, але забезпечують лише незначну частку сумарної площі водного дзеркала. Натомість найбільші ставки (>10 га), маючи порівняно невелику кількість, акумулюють більшу частину площі зарегульованих вод. Запропонована методика демонструє, що поєднання відкритих супутникових даних, індексного аналізу (NDWI), ручної векторизації та статистичних інструментів QGIS дозволяє отримати просту, відтворювану й придатну до масштабування схему інвентаризації малих водойм. Сформована база даних і класифікація ставків можуть використовуватися для кількісної оцінки зарегульованості стоку, виявлення пріоритетних ділянок рекультивації та підтримки рішень у сфері місцевого водокористування й просторового планування в агроландшафтах. Ставки є важливим елементом сільськогосподарських ландшафтів та місцевих водних систем, проте дрібні водойми часто залишаються «невидимими» для звичайної статистики й великих інвентаризацій, що ускладнює оцінку їхнього внеску в регулювання стоку та надання екосистемних послуг. У басейні річки Совиця Кіцманська протягом тривалого часу сформувалася щільна мережа ставків різного призначення й стану, відомості про які в наявних джерелах є фрагментарними та несистемними. У такій ситуації особливо актуальними стають методи, що дозволяють на основі відкритих геопросторових джерел і засобів ГІС виконати повну інвентаризацію ставків, точно визначити їхню площу та узгоджено описати ступінь сучасного використання. Метою цієї роботи є створення єдиної цифрової бази ставків у басейні Совиці Кіцманської в середовищі QGIS і розроблення дворівневої класифікації, яка поєднує поділ за розміром дзеркала води з функціональним статусом. Запропонована схема покликана забезпечити просту й відтворювану основу для подальшого аналізу структури ставкової мережі, моніторингу змін та підтримки практичних рішень у сфері місцевого водокористування й просторового планування
Вплив іноземного туризму на розвиток туристичного комплексу Чернівецької області у 2000-2020 роках
Чернівецька область стикається з численними викликами у галузі туризму, серед яких недосконала інфраструктура, недостатня інформованість про регіон серед іноземних туристів та коливання економічних і політичних умов, що впливають на туристичні потоки. Проблемою залишається нестабільний обсяг іноземного туристичного потоку, що напряму впливає на фінансову стійкість місцевих готелів, ресторанів та сервісів. Дослідження покликане розкрити чинники, які формують ці коливання та визначити, які аспекти розвитку можуть підтримати збільшення кількості іноземних відвідувачів у регіоні. Розташування Чернівецької області на межі із Румунією та Молдовою, а також значний природно-рекреаційний та історико-культурний потенціал регіону створюють привабливі умови для розвитку іноземного туризму. В публікації розкрито особливості розвитку іноземного туризму в Чернівецькій області протягом 2000-2023 років. Визначено основні чинники які мали найбільший вплив на розвиток даного виду туристичної діяльності. З’ясовано, що найбільшого спаду чисельність іноземних туристів зазнала в наслідок російської агресії та пандемії COVID-19. Значний вплив на формування іноземних туристичних потоків мали також соціально-економічна та політична нестабільність в Україні.
Особливості гідрологічного режиму та руслових процесів р.Дерелуй (на основі даних польових досліджень)
Проблема дослідження руслових процесів на малих річках Передкарпаття, полягає насамперед у недостатній кількості інформації, через відсутність даних регулярних спостережень. Недостатня кількість матеріалів по гідрологічному режиму та характеру руслових процесів на малих річках, завжди об’єктивно обґрунтовується відсутністю стаціонарних пунктів моніторингу. Саме тому, для визначення характеру руслових процесів малих річок, на сьогодні найоптимальнішим залишається експедиційний метод досліджень, який передбачає безпосереднє обстеження русла на ключових ділянках, відповідні промірні роботи, GPS знімання берегів та можливості для візуальної оцінки стану русла та наносів на окремих точках. Все це дає змогу дещо детальніше і конструктивніше підійти до визначення та оцінки характеру руслових процесів невеликих за розмірами річок. Метою даного дослідження було провести попередню оцінку та аналіз гідрологічного режиму та факторів руслоформування р. Дерелуй. Така оцінка базується на багатьох методах географічних досліджень, проте коли йдеться про визначення типів русла конкретних ділянок річок, то найбільш вдалими є поєднання картографічного та експедиційного методів. Завдяки картографічному методу можна оцінити конфігурацію та стан гідро мережі досліджуваного об’єкту, і навіть простежити їх зміни порівнявши карти різного періоду. Зазначимо, що для оцінки стану гідромережі нами було використано топографічні карти 1:100 000 на територію басейну 2006 р. та карти австрійського періоду масштабом 1:250 000. Проте, як засвідчує багаторічний досвід, для малих річок доволі репрезентативним є експедиційний метод: з візуальним обстеженням русла на окремих ділянках, відповідно до умов, та підбором ключових точок для поглибленого аналізу вже із застосуванням інструментальної зйомки. Саме такий виїзд і відбувся восени 2025 року, результати якого будуть наведені в даній публікації. Отримані результати дають стартовий матеріал для подальшого більш глибшого вивчення особливостей руслових процесів на річках досліджуваного басейну, завдяки поперечним перерізам можна провести розрахунок руслоформуючих витрат води при заданих швидкостях та рівнях води а повторне нівелювання через певний період часу дасть змогу оцінити інтенсивність вертикальних та планових деформацій на обстежених ділянках. Також на основі отриманих результатів з’явилась можливість математичними (розрахунковими) методами визначати зони затоплення під час проходження високих паводків навіть за відсутності регулярних спостережень на об’єкті досліджень та оцінити коефіцієнт стійкості річкового русла
Географічні аспекти розвитку відновлювальної енергетики в Чернівецькій області
Відновлювальна енергетика є одним із пріоритетних напрямків розвитку енергетичного комплексу України в післявоєнний період на засадах сталого розвитку та відродження економічного потенціалу. Тому важливим напрямком географічних дослідження є виявлення та вивчення потенціалу розвитку даної галузі господарства в різних регіонах держави. Особливо дані проблеми актуальні в умовах російської агресії, коли однією із пріоритетних цілей ворога є енергетичні об’єкти України та її енергетична інфраструктура. Основою розвитку відновлювальної енергетики слугують природні умови та ресурси які характеризуються значним поширенням, можуть швидко відновлювати свої якісні та кількісні параметри, а їх використання не призводить до негативних екологічних та соціально-економічних наслідків. Таким чином, даний вид енергетики є основою сталого розвитку територій. В запропонованій статті розкрито географічні чинники розвитку в Чернівецькій області таких напрямків відновлювальної енергетики як сонячна, вітрова енергетика, а також мала (безнапірна) гідроенергетика. В результаті було встановлено істотні залежності розвитку вище зазначених галузей відновлювальної енергетики від зміни природно-географічних умов території.
Геомаркетинг як інструмент просторового аналізу туристичної конкурентоспроможності регіонів
Обґрунтовано геомаркетинг як концептуальний і прикладний інструмент просторового аналізу туристичної конкурентоспроможності регіонів. Досліджено структуру туристичного простору та чинники, що визначають регіональну привабливість, включаючи природні, культурно-історичні, інфраструктурні, соціальні та інституційні компоненти. На основі систематизації теоретичних підходів і просторово-аналітичних методів запропоновано інтегральну геомаркетингову модель оцінювання, яка поєднує індикатори ресурсного потенціалу, доступності, інфраструктури, туристичної активності та маркетингової видимості. Показано, що використання ГІС-технологій, даних мобільних операторів, GPS-навігації й цифрових платформ дозволяє значно підвищити точність аналізу туристичних потоків і формувати просторово обґрунтовані стратегії розвитку. Зроблено висновок, що геомаркетинг сприяє підвищенню ефективності регіональної туристичної політики, дає змогу виявляти перспективні кластери зростання, оптимізувати управління потоками та забезпечувати збалансоване використання туристичних ресурсів
Розвиток транспортно-логістичних мереж Чернівецької області в умовах війни
у дослідженні показано як змінилися умови використання наявних транспортно-логістичних мереж на території Чернівецької області після повномасштабного вторгнення. Також розкрито перспективи трансформації та розвитку транспортної мережі регіону дослідження в умовах додаткового навантаження зумовленого війною в державі. Наявні на початок 2025 року пункти пропуску окрім диверсифікаційного значення ще й забезпечують стійкість експортно-імпортних зав’язків, не допускаючи повного колапсу логістики у разі проблем на одному пункті. Загалом, Чернівецька область забезпечує один із найбільш прямих та ефективних шляхів для вантажного транзиту до Румунії, яка є ключовою ланкою у Балто-Чорноморському коридорі. Запропоновано три потенційні локації для розміщення мультимодальних терміналів та логістичних хабів. Розкрито основні переваги доєднання транспортно-логістичної мережі області до транс’європейської мережі. Це і залучення релокованих підприємств, і працевлаштування вимушено переміщених осіб та інвестиційні переваги регіону. Також визначено й супутні переваги - впровадження «зеленої логістики», як позитивного фактору забезпечення Сталого розвитку регіону.
Сучасні інструменти побудови стратегії територіальної організації сільського населення Одеської області у повоєнний період
Здійснено комплексний аналіз сучасних інструментів побудови стратегії територіальної організації сільського населення Одеської області в контексті повоєнного відновлення. Дослідження базується на аналізі офіційних статистичних даних, програмних документів міжнародних організацій та результатів імплементації реформи децентралізації в Україні. Виявлено, що станом на 2024-2025 роки в Одеській області функціонує 91 територіальна громада, з яких 47 є сільськими, що охоплюють 898,7 тисяч осіб сільського населення. Встановлено, що повномасштабна війна спричинила прямі пошкодження інфраструктури на суму 1,3 мільярда доларів США та економічні втрати понад 15 мільярдів доларів, що актуалізує необхідність застосування ефективних інструментів стратегічного планування. У роботі класифіковано п'ять основних груп інструментів територіальної організації сільського населення: цифрові платформи та геоінформаційні системи, механізми децентралізації публічної влади, інструменти стратегічного і просторового планування, програми міжнародної технічної допомоги та механізми залучення інвестицій у відновлення. Проаналізовано функціонування цифрової екосистеми DREAM, платформи Дія, геоінформаційних систем регіонального розвитку та інших технологічних рішень, що забезпечують прозорість процесів відбудови. Виявлено критичні виклики імплементації інструментів, зокрема цифровий розрив між міськими та сільськими територіями, обмежену інституційну спроможність громад та необхідність синхронізації національних стратегій з вимогами європейської інтеграції. Обґрунтовано необхідність інтегрованого підходу до застосування інструментів територіальної організації, що поєднує технологічні рішення з розбудовою людського капіталу та інституційним зміцненням місцевого самоврядування.
Особливості синдрому «професійного вигорання» у викладачів туристичних дисциплін
Педагог закладу вищої освіти – це передусім людина, в руках якої опиняється особистість дитини, її розвиток, навчання, виховання, а згодом і професійне спрямування. Життя будь-якої особистості на кожному етапі свого життя тісно переплітається із педагогічними працівниками – вчителями та викладачами. У сучасному світі, професія педагога зазнає впливу багатьох стресових факторів, що призводить до розвитку у нього «професійного вигорання», виснаження психологічних та фізичних сил, що призводить до неефективної професійної діяльності, погіршення психологічного та фізичного самопочуття, псування стосунків у педагогічному колективі та суспільстві. Актуальність даної теми дослідження полягає у тому, що стреси викликані педагогічною діяльністю впливають на все життя людини, призводять до втрати здоров’я, особистісних та психологічних змін, призводять до зниження працездатності та професіоналізму педагога. У статті нами розглядаються психолого-педагогічні особливості «професійного вигорання» у педагогічних працівників туристичних дисципін. Викладачі туристичних дисциплін часто стикаються з підвищеним рівнем стресу, емоційним відчуттям та перевантаженням. Їхня включає роботу не лише викладання теоретичного матеріалу, а й практичну підготовку студентів, організацію екскурсій, польових досліджень, що потребує значних фізичних та психологічних зусиль. Аналіз багатьох праць, що стосується даного питання наводить вчених на думку, що «професійне вигорання» - це стан особистості коли викладач втрачає життєвий тонус під впливом професійного стресу. Однак здатність протистояти «вигоранню» залежить перед усім від типу нервової системи педагога, та виражається у порушеннях фізичних,психічних та психосоматичних розладах. Також систематизація даних вказує на невизначеність науковців, у правильності єдиної моделі та тлумачення феномену «професійного вигорання», хоча дане питання є серйозною проблемою для педагогів закладів освіти, оскільки попередження та виявлення заздалегідь його у педагога, являється запорукою ефективного освітнього процесу.
Картографування ризиків інфекційних захворювань в Україні та світі: історичний контекст, сучасний стан і нові підходи
Проаналізовано розвиток вчення про медико-географічне картографування з моменту перших уявлень та до сучасного етапу. Окреслено основні етапи медичної географії з акцентом на дослідження інфекційних захворювань вітчизняними та зарубіжними вченими. Запропоновано власну класифікацію хронологічних періодів розвитку медико-географічного картографування, що враховує еволюцію методів та підходів. На основі проведеного аналізу визначено основні тенденції та перспективи використання картографічного і геоінформаційного методу для моніторингу та прогнозування поширення нозологій.
Методичні підходи до оцінювання ризиків порушення взаємодії інертних та живих компонентів ландшафту в процесі будівельних робіт
Розглянуто проблему оцінювання екологічних ризиків, пов’язаних із порушенням взаємодії між компонентами ландшафтів в процесі будівельної діяльності. Встановлено, що активізація будівництва, навіть із дотриманням сучасних екологічних стандартів, спричиняє трансформацію природних ландшафтів, що проявляється у їх деградації, втраті біорізноманіття та екосистемних послуг. Вказано на обмеженість існуючих методик оцінювання антропогенних ризиків, які оцінюються без урахування порушення взаємодії між інертними, мобільними та активними компонентами ландшафтів. Теоретичною основою дослідження слугували сучасні концепції ризикології, ландшафтної екології та міжнародні принципи ALARA, а також вітчизняні й зарубіжні наукові публікації. Запропоновано удосконалений підхід до інтегрального оцінювання екологічного ризику через алгоритм, що враховує усі загрози для ландшафтів та здоров’я населення під час ведення БМР. Отримані результати дослідження формують наукове підґрунтя для впровадження системи розрахунків антропогенних ризиків на місцевому рівні. Запропонована методика враховує технологічні та економічні можливості будівельної галузі щодо реалізації природоохоронних заходів і мінімізації впливу на ландшафти. Особливу увагу приділено економічній оцінці ризику, що дозволяє обґрунтувати межі прийнятності ризику шляхом зіставлення його наслідків з очікуваними соціально-економічними вигодами від реалізації програми з відновлення України.
План міста Рівного 1896 р.: сутність та значення
Історичні картографічні матеріали є важливим джерелом знань про минуле та слугують ключовим інструментом для дослідження етапів розвитку території. У фокусі даного дослідження – рукописний план міста Рівного, датований 1896 роком і створений поручиком Каверіним. У роботі представлено загальний вигляд плану міста, а також його фрагменти, що охоплюють центральну, західну, північну, східну та південну частини Рівного. Значну увагу приділено легенді плану. Проведено всебічний опис і аналітичне опрацювання змісту документа, зокрема виявлених районів, вуличної мережі, окремих об’єктів, особливостей рельєфу, гідрографії і рослинного покриву. Аналіз цього графічного джерела є важливим кроком у процесі систематизації та вивчення історичної картографічної спадщини Рівного.
Просторово-географічні чинники формування рекреаційно-туристичного потенціалу регіону
Здійснено комплексне дослідження просторово-географічних чинників формування рекреаційно-туристичного потенціалу регіону. Розкрито теоретико-методичні підходи до визначення змісту поняття «рекреаційно-туристичний потенціал» як інтегральної категорії, що відображає взаємодію природних, соціально-економічних, культурно-історичних та екологічних компонентів територіального розвитку. У статті досліджено просторово-географічні чинники формування рекреаційно-туристичного потенціалу регіону як системного елементу територіальної організації суспільства. Проведено порівняльний аналіз просторової організації туристичних ресурсів у межах різних типів територій (приморських, гірських, степових та аграрно-урбанізованих), що дозволило виявити регіональні особливості рекреаційної спеціалізації. Обґрунтовано методичні засади оцінки потенціалу на основі інтеграції природних, соціально-економічних і культурно-ландшафтних показників у межах адміністративно-територіальних одиниць. Визначено ключові чинники територіальної концентрації туристичних функцій, серед яких: сприятливе транспортно-географічне положення, наявність рекреаційних ресурсів високої якості, культурно-історичний потенціал, рівень розвитку інфраструктури та екологічна безпека. Мета цієї роботи – наукове обґрунтування ролі просторово-географічних чинників у формуванні рекреаційно-туристичного потенціалу регіону та визначення закономірностей їх впливу на територіальну структуру рекреаційного простору. У процесі підготовки статті використовувались методи аналізу, синтезу, узагальнення, групування, порівняння, а також статистичні та графічні методи для оцінки показників природного, соціально-економічного та культурного характеру. Методологічну основу роботи становлять системний, комплексний і просторовий підходи, які дали змогу розглядати рекреаційно-туристичний потенціал як єдину територіальну систему. За результатами дослідження узагальнено закономірності формування регіональних рекреаційних систем і виявлено просторові диспропорції їх розвитку. Підкреслено значення просторового планування та управління природокористуванням у підвищенні ефективності використання рекреаційно-туристичного потенціалу. Сформульовано рекомендації щодо оптимізації просторової структури рекреаційного господарства на принципах сталого розвитку, збалансованого використання природних ресурсів та збереження культурного ландшафту. Практичне значення дослідження полягає у можливості застосування отриманих результатів для розроблення регіональних програм розвитку сталого туризму, планування туристично-рекреаційних кластерів і створення системи моніторингу збалансованого розвитку територій
Географічні та соціально-економічні чинники захворюваності населення: просторово-аналітичний підхід
Запропоновано просторово-аналітичний підхід до дослідження територіальних відмін захворюваності населення на прикладі Одеської області як показового регіон перетину урбанізаційних, транзитно-портових і екологічних чинників. Розроблено триблочну аналітичну схему детермінант (соціально-економічний, медико-інфраструктурний, екологічно-транспортний блоки), що дозволяє інтерпретувати захворюваність як геопросторовий результат взаємодії доходів, зайнятості, урбанізації, доступності медичних послуг, вакцинопрофілактики та якості довкілля. Порівняння з середньоукраїнськими значеннями виявило підвищену медико-географічну напруженість Одещини, зокрема суттєві перевищення за інфекційними та окремими неінфекційними нозологіями Запропоновано практичні напрями політики, зокрема пріоритезацію скринінгу й вакцинації у транзитних вузлах, посилення кадрової спроможності системи первинної медико-санітарної допомоги, екологічний моніторинг у промислово-портових зонах і цільові просвітні програми для груп підвищеного ризику.
Використання симплексної моделі скінченних елементів в оцінюванні деформації земної поверхні південно-східної Європи (2014-2024 рр.)
Представлено результати науково-методичного дослідження проблеми оцінювання деформації земної поверхні у найбільш тектонічно активному регіоні Європи – у її південно-східній частині. Подано результати моделювання горизонтальних деформацій земної поверхні методом скінченних елементів у їх найпростішій формі – симплекса. Вхідними даними використано координати 16 європейських перманентних GNSS-станцій з бази даних JPLComb архіву SOPAC протягом 2014-2024 рр. Ними дослідна територія поділена на 17 симплексів. Для кожного симплекса за зміщеннями його вершин методом найменших квадратів реалізовано апроксимацію лінійної функції. За одержаними лінійними емпіричними формулами сформовано функціональні моделі деформації, тензори і обчислено відносні показники дилатації та екстремальних розширень станом на 2018, 2020, 2022 та 2024 роки у порівнянні з 2014 роком. За обчисленими характеристиками деформації земної поверхні створено схематичні карти відповідного тематичного спрямування. На цій стадії моделювання для відображення просторового розподілу характеристик деформації використано засоби тематичного картографування, які відповідають вимогам генералізації об’єктів площинної локалізації з точки зору наочності та візуального сприйняття зображень об’єктів і явищ природи. Створені тематичні карти використано для аналізу та інтерпретації одержаних результатів моделювання горизонтальних деформацій земної поверхні південно-східної частини території Європи. Аналіз результатів моделювання деформації земної поверхні не показав суттєвої диференціації з точки зору просторового розподілу обчислених показників дилатації та екстремальних розширень. Цей результат обґрунтовано обмеженими можливостями теоретичної основи використаного методу і моделі досліджень, адже симплексна модель скінченних елементів спроможна забезпечити оцінювання виключно лінійних закономірностей деформації. Натомість у одержаних результатах виявлено чіткі закономірності різнонаправленої дії екстремальних розширень. За ними сформульовано остаточні висновки щодо перебігу геодинамічних процесів на досліджуваній території. З метою підвищення ефективності оцінювання деформацій земної поверхні у тектонічно активних регіонах обґрунтовано рекомендації щодо використання нелінійних моделей деформації
Ярослав Богданович Олійник (1952-2020): вчений, освітянин, організатор науки
Висвітлюється творча географо-педагогічна та наукова діяльність академіка Національної академії педагогічних наук України, доктора економічних наук, професора, декана географічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, Заслуженого діяча науки і техніки України, Президента Українського географічного товариства Ярослава Богдановича Олійника (1952-2020) у спогадах його чернівецьких колег. Відзначаються великі організаційні зусилля Я.Б. Олійника у підготовці географів-науковців – докторів та кандидатів наук. Акцентується увагу на системній праці Ярослава Богдановича щодо формування молодіжної географічної еліти України – пошук обдарованих школярів шляхом проведення Всеукраїнських учнівських олімпіад з географії (IV етап). Розкривається активна діяльність Я.Б. Олійника по утвердженню географії як шкільного предмету та спеціальності з підготовки здобувачів вищої освіти. Аналізується внесок вченого в історію географії України.
внесок вченого у розвиток географічної освіти і науки.
Аналіз показника життєвості населення України на основі моделювання часових рядів
У статті проаналізовано динаміку показника життєвості населення як інтегрального демографічного індикатора, що відображає баланс між народжуваністю та смертністю, а також дозволяє оцінити якість природного відтворення населення в регіональному розрізі. В умовах демографічної кризи, старіння нації, зростання смертності та тривалого зниження фертильності, обгрунтовано необхідність застосування статистичного моделювання для глибшого аналізу ситуації. Показник життєвості розглядається не лише як кількісна, але і як якісна метрика демографічної стабільності, що особливо актуально в контексті зростаючої територіальної асиметрії. Метою дослідження є аналіз часових змін показника життєвості населення за період 1990‒2024 рр. із подальшим прогнозуванням на коротко- і середньострокову перспективу. Для досягнення поставленої мети використано методи апроксимації, моделювання часових рядів, стандартизації демографічних коефіцієнтів, а також кореляційний аналіз. Акцентується увага на доцільності використання поліноміальних функцій, зокрема полінома 4-го ступеня, як найбільш збалансованої моделі для прогнозування життєвості. Результати моделювання демонструють невтішні прогнози щодо подальшого зниження рівня життєвості населення України. Особливу увагу приділено регіональній диференціації, що виявила значні територіальні диспропорції. Найгірші показники життєвості населення зафіксовано у сіхдних та північних регіонах України, а найкращі ‒ у деяких західних областях та місті Києві. Водночас жодна з територій не демонструє позитивного природного приросту населення. Встановлено низький рівень кореляції між смертністю та життєвстю населення, що свідчить про багатофакторну природу демографічного дисбалансу. Виявлено етапи демографічної трансформації та ключові чинники зниження рівня життєвості населення в Україні. Встановлено, що сучасні демографічна криза в Україні є наслідком тривалих структурних змін, масштабних соціально-політичних катастроф ‒ від розпаду СРСР до повномасштабного вторгнення рф. Висновки дослідження актуалізують необхідність багаторівневих демографічних реформ, інтегрованих у соціальну, економічну та безпекову політику держави. Підкреслено потребу у формуванні цілісного підходу до регулювання демографічних процесів.
Етнокультурний потенціал Чернівецької області в перцепційному вимірі її геопростору
У статті розглянуто етнокультурний потенціал Чернівецької області через призму перцепційно-географічного підходу, який дозволяє осмислити взаємозв’язок між культурними практиками, ментальними образами території та просторовою ідентичністю населення. Визначено, що етнокультурний простір області має поліетнічну характеристику, зумовлену історичною взаємодією українського, румунського, молдовського, єврейського, польського та німецького етносів. Здійснено аналіз соціокультурних чинників, що формують регіональний імідж та впливають на сприйняття Чернівецької області у свідомості мешканців і відвідувачів. На основі методів перцепційного опитування, контент-аналізу медійних публікацій культурних подій, а саме фестивалів «Буковинська Маланка», «Вихід на полонину», «Захарецький ґарчик», «Середньовічний Хотин» та інших, визначено основні центри етнокультурної активності. Доведено, що культурні заходи виступають маркерами регіонального простору та чинниками формування позитивного іміджу області. Зроблено висновок, що підтримка етнокультурної активності населення є важливим напрямом регіональної політики, спрямованої на збереження поліетнічної ідентичності, підвищення туристичної привабливості та зміцнення економічної спроможності територіальних громад.
Роль рекреаційного водокористування у міському самоврядуванні (Коростишівська ОТГ)
Багатофункціональна роль гідрологічних об’єктів визначається їх використанням у різних напрямках діяльності: водопостачанні, виробництві енергії, транспортуванні, рекреації тощо. Надурбанізація, темпи якої почали зростати у ⅩⅩ столітті, призвела до підвищення попиту на рекреаційні простори у ⅩⅩⅠ столітті. Взаємодія людини з водною екосистемою здійснює позитивний вплив на стан її організму. Так як міські жителі, мають переважно високий рівень стресу, через роботу та стиль життя. У рамках даного дослідження було розглянуто суспільні вимоги (доступ до водних ресурсів) та їх взаємозв’язок з підходами місцевої влади. На прикладі міста Коростишів було оцінено наскільки добре розкрита тема гідрології в місцевій стратегії розвитку, а також дії, які можуть бути прийняті по відношенню до даного ресурсу. Встановлено, що в межах міста знаходиться 21 об’єкт площею 129 га та річки: Тетерів, Дубовець, Здвиж, Свинолужка. Інтеграція даних ресурсів в довгостроковий розвиток міста полягає у створенні водного маршруту по р. Тетерів разом з додатковими туристичними послугами. Проте, обстеження стану водотоку на придатність організації сезонного відпочинку показав, що берег річки вкритий різноманітною трав’яною рослинністю; на деяких ділянках міліє та заростає синьо-зеленими водоростями; забруднений сміттям та пластиковими відходами. Відповідно аква-рекреаційну функцію у місті частково можуть виконувати штучні озера та затоплені гранітні кар’єри. У статті проведено дослідження структури водоресурсного потенціалу за період з 1984 по 2021 рік для ретроспективної оцінки розвитку водних ресурсів та їх окремих категорій, у розрізі 6 показників Global Surface Water. Найбільший вплив на головну водойму міста чинять: збудована між 1960-70 роками дамба (відсутнє виробництво електроенергії), викиди неочищених стічних вод з підприємств, відсутність моніторингу, забруднення твердими відходами тощо. Гранітні кар’єри і штучні водойми, утворені в результаті історичної промислової діяльності, мають відносно стабільні гідрологічні умови, що визначаються переважно опадами і підземним живленням. Таким чином, наявні водні об’єкти міста можуть бути включеними до рекреаційного водокористування, за умов поліпшення якісних характеристик.
У статті аргументовано необхідність аналізу глобальних демографічних трендів для з’ясування їхнього впливу на загальнодержавні і регіональні тенденції соціально-економічного розвитку, розробки внутрішньої політики у різних сферах та формування зовнішньополітичної стратегії держави. Проаналізовано динаміку населення на глобальному рівні, показано тенденції посилення світової демографічної асиметрії між розвиненими країнами та країнами, що розвиваються. Нерівномірне зростання людності є результатом неоднакових тенденцій зниження народжуваності та повікової трансформації смертності, а отже різних типів відтворення, які характерні різним фазам другого демографічного переходу. Показано регіональні відмінності тенденцій демографічного старіння. Розкрито чинники та динаміку процесів макрополізації у світі та регіонах. Демографічна асиметрія та вікова трансформація поряд з економічними диспропорціями та безпековими викликами визначає обсяги і напрямки міграційних процесів у світі. Європа стала найбільшим імміграційним регіоном світу, що впливає етноструктурну динаміку у країнах-реципієнтах мігрантів. Виокремлено три групи європейських держав за скороченням частки державоформуючого етносу в загальній чисельності наявного населення за 1987‒2019 роки, часткою іммігрантів на сучасному етапі та країнами походження найбільших імміграційних когорт. Розкрито особливості впливу глобальних демографічних трендів на Україну в умовах війни та повоєнний період. Означено головні демографічні виклики, які постануть після війни. Окреслено базові принципи політики контрольованої імміграції, яку необхідно запровадити в Україні
Просторова забезпеченість і особливості зосередження земельного фонду природних регіонів Чернівецької області
Розглянуто нинішню структуру забезпеченості та територіальної концентрації основними видами земель у фізико-географічних просторових таксономічних одиницях Чернівецької області. Зокрема, визначено коефіцієнти територіальної концентрації (Кт.к.) сільськогосподарських, лісових, лісовкритих, забудованих, заболочених і без рослинного покриву земель у фізико-географічних районах Чернівецької області за запропонованою авторами шкалою інтервалів зосередження окремих видів земельного фонду. На основі зіставлення та порівняння індексів територіальної концентрації окремих видів земель у Чернівецькій області виділено їхні окремі просторові осередки кращої, посередньої та гіршої забезпеченості фізико-географічних одиниць різного таксономічного рангу: районів, підобластей і областей у частині Передкарпаття та Карпат